Справа № 420/16652/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і системи «Оберіг» відомостей про взяття ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на військовий облік як військовозобов`язаного;
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), що полягає у не внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і системи «Оберіг» щодо виключення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) внести відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і системи «Оберіг» щодо виключення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з військового обліку.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01.12.2020 року за результатами проходження військово-лікарської комісії його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується відповідним записом у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_3 . Водночас 01.05.2026 року з електронного військово-облікового документа, сформованого у застосунку «Резерв+», позивач дізнався про його перебування на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . На думку позивача, його повторне взяття на військовий облік здійснено без належних правових підстав, оскільки рішення про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку не було скасовано чи змінено, а нового рішення ВЛК щодо зміни його військово-облікового статусу не приймалося.
Позивач також зазначає, що звертався до відповідача із заявою про приведення відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідність до даних його військово-облікового документа, однак відповідні відомості про виключення з військового обліку внесені не були. При цьому відповідач посилався на відсутність документів військового обліку та матеріалів ВЛК у зв`язку з їх знищенням під час тимчасової окупації м. Херсона.
На переконання позивача, відсутність у відповідача паперових документів не може бути підставою для ігнорування відомостей, що містяться в офіційному військово-обліковому документі, та покладення на нього негативних наслідків втрати відповідних документів. Позивач вважає, що за відсутності доказів скасування чи зміни рішення ВЛК про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідач не мав правових підстав повторно брати його на військовий облік, а також був зобов`язаний забезпечити внесення до Реєстру достовірних відомостей щодо його військово-облікового статусу.
У зв`язку з викладеним позивач вважає дії відповідача щодо взяття його на військовий облік та бездіяльність щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про його виключення з військового обліку протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків не подав.
У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою від 08 червня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 25 серпня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: Судом встановлено, що відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 27.12.2012 року, останній перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зазначеному посвідченні міститься запис про те, що 01.12.2020 року ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а також відмітка про його виключення з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Разом з тим, з відомостей електронного військово-облікового документа, сформованого 01.05.2026 року у застосунку «Резерв+», вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 у відповіді від 18.05.2026 року повідомив про автоматичне взяття ОСОБА_1 22.05.2025 року на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 932 шляхом інформаційної взаємодії з іншими державними реєстрами (базами даних).
У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_4 у відповіді від 22.05.2026 року зазначив, що взяття позивача на військовий облік відбулося відповідно до пункту 14-3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, при цьому документи про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у 2020 році та медичні документи, що підтверджують його непридатність до військової служби, у розпорядженні відповідача відсутні.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у звязку з виконанням ними конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обовязком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема, і дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обовязку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (обєднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно вимог ст.33 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобовязаних та резервістів.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487 (далі - Порядок №1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів.
Згідно з п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобовязаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є суб`єктами, уповноваженими організовувати та вести військовий облік, здійснювати взяття, зняття та виключення громадян з військового обліку виключно у випадках та порядку, визначених законодавством.
Відповідно до п.22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобовязаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».
Підстави виключення з військового обліку встановлені частиною 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Так, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які, зокрема, визнані непридатними до військової служби.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Як встановлено судом, відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 27.12.2012 року, останній перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У зазначеному тимчасовому посвідченні міститься запис про те, що 01.12.2020 року ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а також міститься відмітка про виключення позивача ІНФОРМАЦІЯ_8 з військового обліку.
Таким чином, наявність у тимчасовому посвідченні позивача відповідного запису свідчить про те, що станом на 01.12.2020 року щодо ОСОБА_1 було прийнято рішення про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, яке було реалізовано уповноваженим органом шляхом внесення відповідної відмітки до військово-облікового документа.
При цьому суд враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не заперечує сам факт наявності зазначеного запису у тимчасовому посвідченні позивача, однак посилається на відсутність у його розпорядженні документів, які стали підставою для виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
З цього приводу суд зазначає, що відсутність у відповідача паперових матеріалів особової справи та матеріалів ВЛК сама по собі не свідчить про відсутність факту прийняття відповідного рішення ВЛК та його реалізації.
Більше того, з матеріалів справи вбачається, що документи військового обліку були знищені у зв`язку із захопленням території Херсонської області збройними силами Російської Федерації. Отже, втрата відповідних документів відбулася не з волі позивача та не внаслідок його дій чи бездіяльності.
Суд звертає увагу, що тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 є офіційним військово-обліковим документом, оформленим уповноваженим органом, а внесений до нього запис про виключення позивача з військового обліку за станом здоров`я має юридичне значення до моменту його скасування або зміни у встановленому законом порядку.
Водночас матеріали справи не містять доказів скасування, зміни або визнання недійсним рішення ВЛК від 01.12.2020 року, на підставі якого позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Також відповідачем не надано доказів проведення щодо ОСОБА_1 повторного медичного огляду та прийняття нового рішення військово-лікарської комісії, яким було б змінено його військово-обліковий статус.
Суд зауважує, що відповідач обґрунтовує взяття позивача на військовий облік тим, що відповідна дія була здійснена автоматично 22.05.2025 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 №932 шляхом інформаційної взаємодії з іншими державними реєстрами (базами даних), а також посилається на положення пункту 14-3 Порядку №1487.
Разом з тим автоматичний характер внесення відповідних відомостей до Реєстру не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку забезпечити достовірність таких відомостей та їх відповідність чинному військово-обліковому статусу особи.
Сам по собі факт автоматичного внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не може мати наслідком припинення юридичних наслідків раніше прийнятого рішення про виключення особи з військового обліку.
При цьому суд враховує, що позивач не просить суд визначити його придатність чи непридатність до військової служби, а також не просить суд прийняти рішення замість військово-лікарської комісії. Предметом спору є відповідність відомостей Реєстру фактичному військово-обліковому статусу позивача, підтвердженому наявним у нього офіційним військово-обліковим документом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України у визначених законом випадках.
Зазначеною нормою не передбачено підстав для повторного взяття на військовий облік громадянина, який був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, за відсутності рішення про скасування або зміну такого статусу.
Отже, суд приходить до висновку, що автоматичне внесення до Реєстру відомостей про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку не може розглядатися як належна правова підстава для зміни його військово-облікового статусу, оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття компетентним органом нового рішення, яке б скасувало або змінило рішення ВЛК від 01.12.2020 року.
При цьому суд враховує, що відповідно до п.12 ч.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11.04.2024 №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Аналогічне положення міститься у пункті 55 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Отже, тимчасове посвідчення позивача, видане до набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами, не втрачає чинності лише у зв`язку із запровадженням нової форми військово-облікового документа та може підтверджувати відомості щодо військово-облікового статусу його власника.
Суд також враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_9 у відповіді від 03.06.2026 року підтвердив факт знищення документів персонального, штатно-посадового та статистичного обліку під час захоплення території Херсонської області, що унеможливлює отримання відповідачем оригіналів документів, які стосувалися військового обліку позивача.
За таких обставин покладення на позивача обов`язку доводити обставини, які не можуть бути підтверджені внаслідок знищення відповідних документів не з його вини, суперечило б принципу належного урядування та фактично покладало б на громадянина негативні наслідки втрати документів органами державної влади.
Водночас відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку відповідачем не доведено наявності законних підстав для зміни військово-облікового статусу позивача та внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про його перебування на військовому обліку після того, як він був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Не надано відповідачем і доказів того, що рішення ВЛК від 01.12.2020 року було скасоване, змінене або визнане неправомірним, чи що тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 містить недостовірні або недійсні відомості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, зазначені в його тимчасовому посвідченні № НОМЕР_3 , мають бути враховані відповідачем при веденні Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та системи «Оберіг» відомостей про взяття ОСОБА_1 на військовий облік як військовозобов`язаного, судом встановлено, що відповідні відомості були внесені до Реєстру автоматично на підставі інформаційної взаємодії з іншими державними реєстрами, а не внаслідок прийняття відповідачем окремого індивідуального адміністративного акта щодо повторного взяття позивача на військовий облік.
За таких обставин належним способом захисту порушеного права позивача є не визнання протиправними дій щодо автоматичного внесення відповідних відомостей, а визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення до Реєстру актуальних відомостей про виключення позивача з військового обліку та зобов`язання відповідача внести такі відомості.
Суд зауважує, що відповідно до ст.5 КАС України адміністративний суд при задоволенні позову може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Разом із тим, суд враховує, що хоча бездіяльність відповідача щодо невнесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є протиправною, питання внесення таких відомостей потребує перевірки поданих позивачем документів та відомостей, а також прийняття відповідного рішення органом ведення Реєстру. Суд не вправі підміняти субєкта владних повноважень у здійсненні покладених на нього законом функцій та приймати рішення замість нього.
З огляду на викладене, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.05.2026 року з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.
При цьому вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до Реєстру відомостей про взяття позивача на військовий облік задоволенню не підлягає, оскільки такі відомості були внесені автоматично внаслідок інформаційної взаємодії, а ефективне відновлення порушеного права позивача забезпечується шляхом внесення до Реєстру актуальних відомостей про його виключення з військового обліку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані позивачем докази та відсутність з боку відповідача належних доказів на підтвердження правомірності спірних дій та бездіяльності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно ч.ч.1,3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2026 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про його виключення з військового обліку, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1064,96 грн.
Враховуючи знаходження судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано суддею 26.08.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка