ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №335/12327/23 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Провадження №33/807/48/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сєдова М.В. на постанову судді Орджонікідзевського (на теперішній час Вознесенівського) районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 9 листопада 2023 року о 12-11 годині, в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Сєдова, 31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом „ВАЗ 2106”, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується лікарем наркологом КНП „ОКЗНПД” ЗОР, висновок № 10963, результат огляду 0,72 %. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення порядку його огляду на стан сп`яніння.
Посилаючись на ч. 3 ст. 266 КУпАП вказав, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Отже, проведенню огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має передувати проведення такого огляду на місці. Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції №?1452/735 встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Однак вважає, що такі вимоги підзаконного акту суперечать ч. 2 ст. 266 КУпАП, що має вищу юридичну силу, за якою огляд водія на стан сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, тобто, саме на місці зупинки. Лише після цього, за наявності відповідних правових підстав, огляд може бути проведений у відповідному закладі охорони здоров`я після направлення водія для такого огляду.
Наголошує, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу не роз`яснили його прав та право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння протягом двох годин після складання протоколу у медичному закладу. Крім того, працівниками поліції не було зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Відомості щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є окремим адміністративним правопорушення, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не зафіксовані в протоколі
Наполягає, що не може бути належним доказом акт огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з відсутністю зазначення в ньому місця, дати та часу складання. При цьому, акт взагалі не складався на місці зупинки. Направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи також є неналежним доказом, оскільки йому не вручалося.
Звернув увагу, що в порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки. відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року, відеозапис не містить часу фіксації події.
Просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського (на цей час Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2024 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
16 лютого 2024 року, адвокат Сєдов М.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, доводи якої є аналогічними доводам та вимогам, викладеним в апеляційній скарзі ОСОБА_1 
26 червня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Стариченко М.П. звернувся до апеляційного суду із заявою, в якій зазначив про припинення дії договору від 4 червня 2026 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 .
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю  ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Вирішуючи питання за доводами апеляційних скарг, суддя апеляційного суду констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 619527 від 29 листопада 2023 року та встановлених судом підтверджується:
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 листопада 2023 року складеного о 12 год. 25 хвилин (а.с. 2);
- даними Висновку № 10963 від 29 листопада 2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3); 
- відеозаписом, яким зафіксовано обставини проходження ОСОБА_1 медичного огляду в закладі охорони здоров`я (а.с. 6).
Суддя суду першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
З такими висновками судді суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Положеннями ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
Відповідаючи на доводи апеляційних скарг щодо недотримання працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки його огляду в закладі охорони здоров`я не передував його огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу та відсутності фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на установлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, що передбачено положеннями ст. 266 КУпАП, суддя апеляційного суду виходить із наступного.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише лікарем – наркологом в закладі охорони здоров`я, куди поліцейський забезпечує доставку особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння.
У даному випадку у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, а тому його огляд не проводився поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Проте, за результатами огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, лікарем встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, суддя апеляційного суду вважає, що поліцейськими не порушено будь-яких нормативно-правових актів, які регулюють порядок направлення водіїв на огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На доводи апеляційних скарг про те, що в акті огляду відсутнє місце, дата та час його складання, слід зазначити, що в матеріалах справи взагалі відсутній акт огляду ОСОБА_1 , на якій міститься посилання в апеляційній скарзі.
Так, з огляду на п. 10 Інструкції №1452/735 - результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. 
Оскільки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому співробітниками поліції акт огляду не складався, але в матеріалах наявний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, складений лікарем, що відповідає всім іншим обставинам справи (а.с. 3). 
На аргументи апелянтів щодо не вручення ОСОБА_1 направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на визначення стану сп`яніння слід зазначити, що законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, що і було зроблено поліцейськими.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що відеозапис не містить часу фіксації події є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі події, який міститься в матеріалах справи, відображена дата, час фіксації, координати широти та довготи місця здійснення відеозапису, номер нагрудного реєстратора поліцейського, яким проведено фіксацію події за участю ОСОБА_1 .
Отже, доводи апеляційних скарг не спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сєдова Михайла Володимировича залишити без задоволення.
Постанову судді Орджонікідзевського (на теперішній час Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2024, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 335/12327/23