Справа № 569/8315/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" (надалі - позивач) звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 1328918 від 25.02.2024 у розмірі 25 874грн 97коп. і за кредитним договором № 7377674 від 16.12.2023 у розмірі 23 087грн 72коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 25.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1328918 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
20.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору в порядку та у строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1328918 становить 25874,97 грн, що складається із: заборгованості по тілу - 3499,97 грн, заборгованості по відсотках - 15837,5 грн, пені - 6537,5 грн.
16.12.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7377674 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Свеа фінанс" було укладено Договір факторингу № 01.02-35/24, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 7377674 становить 23087,72 грн, що складається з: заборгованості по тілу - 6929,08 грн, заборгованості по відсотках - 16158,64 грн.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
У прохальній частині позовної заяви представник позивача Паладич А.О. просить справу розглядати без участі представника ТОВ "Свеа фінанс", проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, у поданому клопотанні разом з позовною заявою позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Романчук І.І. у поданій заяві про визнання позову від 17.07.2026 визнає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» в частині стягнення з нього 6 081,11 грн заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024. В решті позовні вимоги вважає безпідставними та в їх стягненні просить відмовити.
Зазначає, що вимога позивача про стягнення процентів за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 є правомірною в частині сум нарахованих за пільговий період, який складає 360 днів, за відсотковою ставкою в розмірі 1,125 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Зокрема, 3 500 грн (тіло кредиту) * 1,125 % * 360 (днів) = 14 175,00 грн.
В той самий час відповідачем в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором сплачено всього 11593,90 грн.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа фінанс» за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 становить 6 081,11 грн за таким розрахунком: 3500 грн (тіло кредиту) + 14175,00 грн (сума нарахованих процентів за договором) – 11593,90 грн (сума сплачених процентів) = 6081,11 грн.
Заборгованість позивачем за Договором про надання споживчого кредиту № 7377674 від 13.12.2023 нараховувалось за найвищими процентними ставками. Після перерахунку сплати відсотків відповідачем встановлено, що ним переплачено за кредитним договом 8 509,77 грн.
14.09.2026 від представника відповідача адвоката Романчук І.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1328918 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Даний Договір про надання споживчого кредиту № 1328918 укладено в електронній формі, згідно якого відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок надано кредит у розмірі 3 500,00 грн.
Згідно п. 1.3. Договору про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 строк кредиту – 360 днів.
Згідно п. 1.4. Договору про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Згідно п. 1.5. Договору про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 тип процентної ставки – фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору.
1.5.2. Знижена процентна ставка становить 1.125% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності Товариства, або до 26.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.
Згідно п. 6.4 Договору про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 525,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 38,50 грн починаючи з п`ятого дня за кожен день невиконання та/ або неналежного виконання.
Отже, вимога позивача про стягнення процентів за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 є правомірною в частині сум нарахованих за пільговий період, який складає 360 днів, за відсотковою ставкою в розмірі 1,125 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Зокрема, 3 500,00 (тіло кредиту) * 1,125 % * 360 (днів) = 14 175,00 грн.
20.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1328918 становить 25874,97 грн, що складається з: заборгованості по тілу - 3499,97 грн, заборгованості по відсотках - 15837,5 грн, пені - 6537,5 грн.
В той самий час відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1328918 від 25.02.2024 сплачено всього 11593,90 грн, а саме 26.03.2024 в сумі 1181,4 грн, 23.04.2024 в сумі 2450 грн, 23.05.2024 в сумі 2625 грн, 23.07.2024 в сумі 5337,5 грн, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості за Договором №1328918 від 25.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 20.01.2025 позичальника ОСОБА_1 .
Щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1328918 від 25.02.2024 за пенею в розмірі 6 537,50 грн, то суд зазначає таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
Таким чином, нарахування позивачем пені за порушення відповідачем грошових зобов`язань в період дії в Україні воєнного стану не відповідає пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа фінанс» за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 становить 6 081,11 грн за таким розрахунком: 3 500 грн (тіло кредиту) + 14175 грн (сума нарахованих процентів за договором) – 11593,9 грн (сума сплачених процентів) = 6081,11 грн.
16 грудня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7377674 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Даний Договір про надання споживчого кредиту № 7377674 укладено в електронній формі, згідно якого відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок надано кредит у розмірі 10 000,00 грн.
Згідно п. 1.4. Договору про надання споживчого кредиту № 7377674 від 16.12.2023 строк кредиту – 352 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 16 днів.
Згідно п. 1.5. Договору про надання споживчого кредиту № 7377674 від 16.12.2023 тип процентної ставки – фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах:
1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4. цього Договору.
1.5.2. Знижена процентна ставка становить 1.87 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач до 01.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Згідно п. 6.4 Договору про надання споживчого кредиту № 7377674 від 16.12.2024 у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 150,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 100,00 грн починаючи з п`ятого дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.
24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-35/24, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 7377674 від 16.12.2024.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 7377674 становить 23087,72 грн, що складається з: заборгованості по тілу - 6929,08 грн, заборгованості по відсотках - 16158,64 грн.
Заборгованість позивачем за Договором про надання споживчого кредиту № 7377674 від 13.12.2023 нараховувалось за процентними ставками 1,87 %, 2,20 %, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості за Договором № 1328918 від 25.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 20.01.2025 позичальника ОСОБА_1 .
Після перерахунку сплати відсотків за Договором про надання споживчого кредиту № 7377674 від 13.12.2023 відповідачем було встановлено, що ним переплачено за вказаним договором 8 509,77 грн.
Зокрема, 31.12.2023 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 10000 грн, кількість днів 16, позивачем було сплачено 2992 грн за таким розрахунком (10000*1,87/100*16=2992,00). 
15.01.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 10000 грн, кількість днів 15, позивачем було сплачено 3300 грн за таким розрахунком (10000*1,87/100*16=2805), з яких 2805 грн сплачено за проценти, 495 грн сплачено за тіло кредиту.
30.01.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 9505 грн, кількість днів 15, позивачем було сплачено 3442,56 грн за таким розрахунком (9505*1,87/100*15=2666,15), з яких 2666,15 грн сплачено за проценти, 776,41 грн сплачено за тіло кредиту.
15.02.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 8728,59 грн, кількість днів 16, позивачем було сплачено 3366,82 грн за таким розрахунком (8728,59*1,87/100*15=2611,59), з яких 2666,15 грн сплачено за проценти, 755,23 грн сплачено за тіло кредиту.
02.03.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 7973,36 грн, кількість днів 16, позивачем було сплачено 3366,82 грн за таким розрахунком (7973,36*1,87/100*16=2385,63), з яких 2385,63 грн сплачено за проценти, 981,19 грн сплачено за тіло кредиту.
19.03.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 6992,17 грн, кількість днів 17, позивачем було сплачено 3577,25 грн за таким розрахунком (6992,17*1,87/100*17=2222,81), з яких 2222,81 грн сплачено за проценти, 1354,44 грн сплачено за тіло кредиту.
03.04.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 5637,73 грн, кількість днів 15, позивачем було сплачено 3156,39 грн за таким розрахунком (5637,73*1,87/100*15=1581,38), з яких 1581,38 грн сплачено за проценти, 1575,01 грн сплачено за тіло кредиту.
17.04.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 4062,72 грн, кількість днів 14, позивачем було сплачено 4510,82 грн за таким розрахунком (4062,72*1,87/100*14=1063,62), з яких 1063,62 грн сплачено за проценти, 3447,20 грн сплачено за тіло кредиту.
01.05.2024 за процентною ставкою 1,87 % за сумою боргу 615,52 грн, кількість днів 14, позивачем було сплачено 2816 грн за таким розрахунком (615,52*1,87/100*14=161,14), з яких 161,14 грн сплачено за проценти, 2977,14 грн сплачено за тіло кредиту, 2361,62 грн переплата.
20.05.2024 позивачем було сплачено 3596,86 грн, таким чином переплата становить 5958,48 грн.
03.06.2024 позивачем було сплачено 2551,29 грн, таким чином переплата становить 8509,77 грн.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа фінанс» за Договором про надання споживчого кредиту № 7377674 від 13.12.2023 року відсутня.
Більше того, після перерахунку сплати відсотків було встановлено, що відповідачем переплачено за вказаним кредитним договом суму в розмірі 8 509,77 грн.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 (провадження № 61-16243 св 20). Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020.
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem" - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище.
Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.
Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю нарахувати непропорційно велику суму компенсації.
Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
У постанові від 12 лютого 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 679/1103/23 зробив наступний правовий висновок: 
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"; несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції Україниучасть у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. 
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця.
Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
А Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 лютого 2025 року по справі № 903/602/24 зробила наступний правовий висновок: "Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи) (п. 111). Суд має право зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості за тілом кредиту, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено на право суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання у випадку зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановлення її в розмірі, який в два та більше разів перевищує відсотки, які передбачені в рамках первісного строку договору виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Таким чином, докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами в порядку та на умовах, передбачених кредитними договорами у справі відсутні.
Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлені ним строки, позовні вимоги про стягнення заборгованості належить задовольнити.
Враховуючи вищевикладене, до стягнення підлягає заборгованість з відповідача на користь позивача за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 в сумі 6 081,11 грн, а саме: 3 500 грн (тіло кредиту) та 2 581,1 грн (відсотки за кредитом). 
Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених вимог позивачем за кредитним договором № 1328918 від 25.02.2024 і за кредитним договором № 7377674 від 16.12.2023 становить 48 962,69 грн (25 874грн 97коп. + 23 087грн 72коп.)
З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 330 грн 66 коп.(2 662,40 грн * 6 081,11 грн / 48 962,69 грн).
Керуючись ст. 3, 4, 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1328918 від 25.02.2024 у розмірі 6 081 грн 11 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" судовий збір у розмірі 330 грн 66 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс", місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Н. Г. Кучина