ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/5669/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Цвілюка Б.В.,
представників учасників справи:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" - не з`явився,
Комунального підприємства "Жилсервіс-Дніпро" Дніпровської міської ради - Шинкаренко С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2026 (суддя Юзіков С.Г.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2026 (колегія суддів: Кошля А.О., Демчина Т.Ю., Кучеренко О.І.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "Нафтогаз Трейдинг")
до Комунального підприємства "Жилсервіс-Дніпро" Дніпровської міської ради (далі - КП "Жилсервіс-Дніпро")
про стягнення боргу.
Суть спору
1. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" поставило КП "Жилсервіс-Дніпро" природний газ, за який КП "Жилсервіс-Дніпро" не розрахувалося.
2. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до суду з позовом до КП "Жилсервіс-Дніпро" про стягнення заборгованості, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат.
3. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, позов задовольнив частково: стягнув у заявленому позивачем обсязі суму заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат, а розмір пені зменшив на 50%.
4. ТОВ "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.
5. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання обґрунтованості зменшення судами попередніх інстанцій розміру пені на 50% (застосування ст.551 Цивільного кодексу України).
6. Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
7. 04.10.2024 ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" (як постачальник) та КП "Жилсервіс-Дніпро" (як споживач) уклали договір постачання природного газу №9838-ТКЕ(24)-03 (далі - Договір), за умовами якого:
- Постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1 п.4 положення природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.1.1);
- у разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: ГрМУ Дніпровська філія, з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (договори); у разі, якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної системи, транспортування природного газу, який постачається, здійснює Оператор ГТС, з яким споживач уклав відповідний договір (п.1.3);
- постачальник передає споживачу на умовах цього Договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2024 року до 30.04.2025 (включно), в кількості 7 300,00000 тис. куб. м, в тому числі по місяцях; постачання природного газу відповідно до цього пункту Договору та реєстрація споживача в Реєстрі споживачів здійснюється до 30.04.2025, відповідно до п.3.3 Договору (п.2.1);
- перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, з урахуванням умов підпунктів 2.2.2 та 2.2.3 Договору; споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів (п.2.4);
- постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи; право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача в момент передачі природного газу; після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п.3.1);
- звірка фактично використаного обсягу газу за цим Договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС (п.3.6);
- споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 1) 70% вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; 2) остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період; у разі відсутності акта/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов пп.3.5.3 п.3.5 цього Договору (п.5.1);
- у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п.5.1 та/або строків оплати згідно з п.8.4 цього Договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; у разі наявності у виробника теплової енергії невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах, розрахованої та узгодженої відповідно до законодавства України, на суму заборгованості за природний газ, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці в тарифах на відповідну дату, неустойка (штрафи, пені), інфляційні нарахування, проценти річних постачальником не нараховуються (п.7.2);
- Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) або з дати накладення уповноваженим представником однієї із сторін останнього у часі кваліфікованого електронного підпису/удосконаленого електронного підпису (надалі - КЕП/УЕП), та діє до 30.04.2025 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання; продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п.13.1).
8. На виконання умов Договору ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" поставило КП "Жилсервіс-Дніпро" природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами без заперечень:
- за листопад 2024 року від 30.11.2024 - на суму 5 768 436,49 грн, на суму 483 828,67 грн, на суму 1 222 395,82 грн;
- за грудень 2024 року від 31.12.2024 - на суму 7 881 557,88 грн, на суму 692 011,40 грн, 1 939 640,33 грн;
- за січень 2025 року від 31.01.2025 - на суму 8 848 275,38 грн, на суму 818 987,09 грн, на суму 1 851 841,72 грн;
- за лютий 2025 року від 28.02.2025 - на суму 8 794 651,64 грн, на суму 2 562 556,30 грн, на суму 752 410,86 грн;
- за березень 2025 року від 31.03.2025 - на суму 6 598 687,01 грн, на суму 1 958 426,08 грн, на суму 501 607,24 грн.
9. КП "Жилсервіс-Дніпро" за надані послуги не розрахувалося, у зв`язку з чим за останнім обліковується борг у розмірі 50 675 313,97 грн.
Короткий зміст позовних вимог
10. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-Дніпро" Дніпровської міської ради, в якому просило стягнути 50 675 313,97 грн основного боргу, 4 920 957,52 грн пені, 508 343,03 грн 3% річних, 1 293 005,45 грн інфляційних втрат.
11. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору про постачання природного газу, а саме, КП "Жилсервіс-Дніпро" за надані послуги не розрахувалося. На прострочений борг відповідача позивач, з посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та п.7.2. Договору, нарахував 508 343,03 грн 3% річних за період з 16.01.2025 до 31.08.2025; 4 920 957,52 грн пені; 1 293 005,45 грн індексу інфляції за період з лютого 2025 року до серпня 2025 року. Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
12. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 05.03.2026, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2026, позов задовольнив частково: стягнув з КП "Жилсервіс-Дніпро" на користь ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" 50 675 313,97 грн основного боргу, 508 343,03 грн 3% річних, 1 293 005,45 грн інфляційних втрат, 2 460 478,76 грн пені, 688 771,44 грн судового збору; у задоволенні решти позову відмовив.
13. Рішення суду першої інстанції мотивоване таким:
- факт поставки позивачем природного газу відповідачу на загальну суму 50 675 313,97 грн підтверджується актами приймання-передачі природного газу за листопад 2024, березень 2025 року, підписаними сторонами без зауважень; відповідач за поставлений газ не розрахувався, доказів оплати не надав; обґрунтованою є вимога про стягнення основного боргу, розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені є правильним;
- щодо зменшення пені: позивач не надав доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем зобов`язань; враховуючи, що відповідач є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності "Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря", яке не вправі впливати на цінову політику у сфері надання послуг з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що заявлена пеня у розмірі 4 920 957,52 грн є занадто великою, не співмірною з обсягом правопорушення та надмірно обтяжливою для відповідача; суд зменшив суму пені на 50%, стягнувши 2 460 478,76 грн, зазначивши, що таке зменшення є розумним та оптимальним балансом наслідків для обох сторін, оскільки, крім штрафних санкцій, позивач стягує компенсаційні платежі (3% річних та інфляційні втрати);
- щодо відстрочення виконання рішення: суд відмовив у задоволенні заяви відповідача, зазначивши, що складне фінансове становище не може бути безумовною підставою для надання відстрочки; суд врахував, що з моменту виникнення заборгованості минув рік, відповідач за договором навіть частково не розрахувався, сторони знаходяться в рівнозначних економічних умовах, а доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочення відповідач не надав.
14. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
- розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до ч.3 ст.551 ЦК, тобто у межах судового розсуду (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22);
- зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст.625 ЦК, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2024 у справі №910/14524/22);
- спір у цій справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу; з огляду на правову природу неустойки та її стимулюючу функцію щодо забезпечення належного виконання договірних зобов`язань, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 50% та не вбачає підстав для зміни такого висновку;
- суд першої інстанції, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, врахував характер допущеного відповідачем порушення договірних зобов`язань, надав належну оцінку доказам у їх сукупності, забезпечив баланс інтересів сторін та, керуючись загальними засадами цивільного законодавства, визначеними ст.3 ЦК, а саме принципами справедливості, добросовісності та розумності, взяв до уваги такі обставини: 1) відсутність доказів завдання позивачу збитків унаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань; 2) те, що відповідач є підприємством комунальної форми власності, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, при цьому він не має можливості впливати на цінову політику у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та використовує природний газ для забезпечення потреб споживачів, значну частину яких становлять громадяни, бюджетні установи та організації; 3) те, що заявлена до стягнення пеня у розмірі 4 920 957,52 грн у сукупності з 3% річних та інфляційними втратами є надмірною та неспівмірною з характером допущеного порушення, а її стягнення у повному обсязі становитиме для відповідача надмірний фінансовий тягар в умовах його господарської діяльності;
- суд першої інстанції, діючи з урахуванням принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, правомірно зменшив розмір неустойки до розумного та співмірного рівня;
- суд першої інстанції не звільнив відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а лише зменшив розмір пені до рівня, який відповідає принципам справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, залишивши до стягнення 2 460 478,76 грн пені, а також інші передбачені законом компенсаційні нарахування;
- з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції здійснив оцінку інтересів обох сторін спору та навів мотиви, з яких дійшов висновку про неспівмірність заявленої до стягнення пені наслідкам допущеного порушення;
- суд апеляційної інстанції відхиляє КП "Жилсервіс-Дніпро" щодо наявності підстав для зменшення розміру пені на 90% з огляду на таке: суд першої інстанції врахував наведені відповідачем обставини, зокрема його статус підприємства комунальної форми власності, особливості здійснення діяльності у сфері теплопостачання, соціальну значущість наданих послуг, відсутність доказів заподіяння позивачу збитків, а також наявність складного фінансового становища підприємства; саме з урахуванням цих обставин суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені на 50%; 
- колегія суддів не вбачає підстав вважати, що наведені відповідачем обставини свідчать про необхідність зменшення пені саме на 90%; посилання на арешт рахунків у межах виконавчого провадження, наявність інших судових рішень про стягнення заборгованості, збитковість діяльності підприємства, значний розмір дебіторської заборгованості споживачів та дію мораторію на підвищення тарифів не спростовують факту тривалого невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та не можуть повністю перекладати негативні наслідки господарської діяльності боржника на кредитора; 
- фінансові труднощі суб`єкта господарювання, збитковість його діяльності, наявність інших боргових зобов`язань або недостатність коштів не звільняють останнього від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та самі по собі не можуть вважатися безумовними підставами для максимального зменшення штрафних санкцій;
- заявлена відповідачем вимога про зменшення пені на 90% фактично призвела б до істотного нівелювання погодженої сторонами відповідальності за порушення умов договору та не забезпечувала б належного балансу інтересів сторін; суд уже здійснив істотне зменшення розміру пені удвічі, що є значним пом`якшенням відповідальності відповідача та достатньою мірою враховує наведені ним обставини;
- суд апеляційної інстанції відхиляє доводи КП "Жилсервіс-Дніпро" щодо наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців; факт того, що суд не погодився з оцінкою відповідача щодо значення певних обставин, не свідчить про порушення вимог ст.236 ГПК; особливості господарської діяльності відповідача та умови її здійснення не свідчать про об`єктивну неможливість виконання рішення суду; складний фінансовий стан боржника не є безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення;
- доводи скаржника про існування у минулому арештів банківських рахунків у межах інших виконавчих проваджень, а також про необхідність виконання інших судових рішень на користь позивача свідчать лише про наявність у відповідача інших невиконаних грошових зобов`язань та не підтверджують існування виняткових обставин, які б унеможливлювали виконання рішення у цій справі;
- відповідач не надав суду доказів того, що у разі надання відстрочення строком на 12 місяців він матиме реальну можливість виконати рішення суду після закінчення такого строку; відсутні також будь-які обґрунтовані розрахунки, графіки погашення заборгованості чи інші докази, які б свідчили про поліпшення фінансового стану підприємства у майбутньому.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
15. 17.06.2026 ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2 460 478,76 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
16. Скаржник як підставу касаційного оскарження посилається на п.1 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та вказує, що суд апеляційної інстанції застосував ст.551 ЦК без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, у подібних правовідносинах, оскільки не взяв до уваги майновий стан позивача, зокрема, податковий борг.
17. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" в обґрунтування визначеної ним підстави касаційного оскарження зазначає таке:
- станом на 31.12.2025 відповідно до звіту про фінансовий стан та фінансові результати, розмір зобов`язань ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" складає 109,354232 млрд. грн (в тому числі заборгованість перед бюджетом 26,904 млн. грн); фінансовий результат від господарської діяльності за 2025 рік складає 3,631236 млрд. грн чистого збитку;
- несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу;
- суд має об`єктивно оцінювати, чи є випадок зменшення пені винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14);
- відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо (постанова Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №922/1010/16).
18. 13.07.2026 надійшов відзив КП "Жилсервіс-Дніпро", в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
19. У відзиві КП "Жилсервіс-Дніпро" зазначає, зокрема, таке:
- жодним нормативно-правовим актом не визначено максимального розміру, на який суди можуть зменшити штрафні санкції, з метою досягнення сторонами розумного та об`єктивного балансу; таке, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації;
- відповідач під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій зазначав, що відповідно до звітів про фінансові результати у нього був відсутній прибуток, а результати господарської діяльності проявлялися лише в збитках, що і було ще однією причиною неможливості своєчасного і повного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, виконання яких в повному обсязі і наразі є неможливим; це підтверджує відсутність фінансової можливості у відповідача для разового погашення заборгованості перед позивачем, а також те, що відповідач знаходиться у вкрай скрутному фінансовому становищі, що ставить під загрозу не лише його господарську діяльність, але й існування в цілому;
- обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності доказів завдання збитків позивачу внаслідок порушень відповідачем зобов`язань за Договором;
- КП "Жилсервіс-Дніпро" не є фактичним кінцевим споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності "Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря"; відповідач не мав можливості впливу ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги;
- враховуючи специфічний вид діяльності КП "Жилсервіс-Дніпро", основною причиною порушення його зобов`язання перед позивачем була низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів послуг теплопостачання, до числа яких відноситься така незахищена, неплатоспроможна категорія як "населення";
- в умовах війни, критичного зменшення плати за послуги, мораторію на підвищення тарифів, відповідач був позбавлений важелів впливу на економіку свого підприємства і вказані обставини давали суду першої інстанції підстави для зменшення пені до стягнення;
- суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосуванням норм права у подібних відносинах.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
20. Верховний Суд ухвалою від 03.07.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 05.08.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. У касаційній скарзі ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" стверджує, що суди попередніх інстанцій застосували ст.551 ЦК без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, оскільки не взяли до уваги майновий стан позивача.
22. КП "Жилсервіс-Дніпро" вважає такі доводи скаржника необґрунтованими, вказує, що суди попередніх інстанцій правильно застосували ст.551 ЦК, врахувавши при цьому усталену практику Верховного Суду щодо її застосування.
23. Верховний Суд не погоджується із доводами скаржника з огляду на таке.
24. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК).
25. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо оплати вартості газу, поставленого йому позивачем.
26. За наслідком нездійснення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ позивач нарахував штрафні санкції у вигляді 4 920 957,52 грн пені.
27. Згідно із статтями 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
28. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК).
29. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК).
30. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої суми пені та штрафу, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що він є правильним. Разом з тим, відповідач заявив клопотання про зменшення, розміру стягуваних штрафних санкцій (пені) на 90%.
31. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК).
32. Застосоване у ст.551 ЦК словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).
33. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена права компенсації своїх майнових втрат; такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків; такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 наголосила, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 ЦК про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
35. Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
36. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24, тощо.
37. Так, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК, щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 28.09.2022 у справі №916/2302/21). Аналогічну за змістом позицію застосували і суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях.
38. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата) у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями ст.233 ГК і ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
39. Об`єднана палата у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначила, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ст.551 ЦК, тобто у межах судового розсуду. Суд апеляційної інстанції врахував ці висновки Об`єднаної палати.
40. При цьому, Об`єднана палата у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 погодилася з висновком судів попередніх інстанцій про зменшення розміру пені на 90%, зауваживши, що зменшення заявленої до стягнення пені залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін.
41. Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК є загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
42. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій при вирішенні питання про зменшення пені не взяли до уваги інтереси обох сторін, зокрема, майновий стан позивача, який має значний розмір заборгованості перед бюджетом, а також є збитковим. Також вказує, що суди мали взяти до уваги фінансовий стан обох сторін (посилається на постанову Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14).
43. Втім, вирішуючи питання зменшення пені у цій справі, суди попередніх інстанцій, оцінивши ступінь, характер та правові наслідки правопорушення, співмірність між ними, дійшли висновку про можливість зменшення пені на 50% від заявленої суми і при цьому виходили із збалансованості інтересів сторін.
44. Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про можливість зменшення розміру пені, врахували такі обставини:
- відсутні докази завдання позивачу збитків унаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань;
- КП "Жилсервіс-Дніпро"є підприємством комунальної форми власності, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; КП "Жилсервіс-Дніпро" не має можливості впливати на цінову політику у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та використовує природний газ для забезпечення потреб споживачів, значну частину яких становлять громадяни, бюджетні установи та організації;
- заявлена до стягнення пеня у розмірі 4 920 957,52 грн у сукупності з 3% річних та інфляційними втратами є надмірною та неспівмірною з характером допущеного порушення, а її стягнення у повному обсязі становитиме для відповідача надмірний фінансовий тягар в умовах його господарської діяльності.
45. Скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій мали врахувати, що станом на 31.12.2025, відповідно до звіту позивача про фінансовий стан та фінансові результати, розмір зобов`язань складає 109,354232 млрд. грн (в тому числі заборгованість перед бюджетом 26,904 млн. грн); фінансовий результат від господарської діяльності за 2025 рік складає 3,631236 млрд. грн чистого збитку; фінансова звітність позивача є загальнодоступним документом, який публікується на веб-сторінці позивача за посиланням: https://www.naftogaztrading.com.ua/wp-content/uploads/2026/04/trejdingzvit.pdf.
46. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини 1, 3 ст.13 ГПК).
47. Верховний Суд наголошує, що згідно зі ст.14 ГПК ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
48. Враховуючи зміст принципів змагальності та диспозитивності, доводи скаржника про те, що суд самостійно не перевірив його фінансову звітність, є необґрунтованими, оскільки свідчать про намагання скаржника перекласти на суд обов`язок збирання доказів, тоді як зі змісту постанови Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, на яку посилається скаржник, вбачається, що позивач надав докази наявності в нього заборгованості по заробітній платі та податковий борг.
49. Верховний Суд також вважає помилковим посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, оскільки у №922/1010/16 перед судом не постало питання зменшення розміру пені, а Верховний Суд зауважив, що "відповідач не обмежується при здійсненні розрахунків з позивачем лише застосуванням рахунків із спеціальним режимом використання; відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо". Ці висновки стосуються здійснення розрахунків за природній газ, а не розрахунків зі сплати пені. 
50. Крім того, посилання ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" на обставини щодо стратегічного значення позивача для економіки держави, покладення на нього спеціальних обов`язків на ринку природного газу, збільшення кількості споживачів під час воєнного стану, а також фінансового стану товариства були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій. При цьому, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що самі по собі такі обставини не виключають можливості зменшення розміру штрафних санкцій (пені).
51. З огляду на це, доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій при зменшенні розміру пені не врахували інтереси обох сторін, в тому числі і ТОВ "Нафтогаз Трейдинг", є необґрунтованими.
52. Наведені ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" про неврахування його майнового стану аргументи спрямовані на переоцінку встановлених судом обставин, що виходить за межі перегляду справи судом касаційної інстанції (ст.300 ГПК) та не містять обґрунтованих підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені.
53. Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що суди попередніх інстанцій здійснили оцінку інтересів обох сторін спору та навели мотиви, з яких дійшли висновку про неспівмірність заявленої до стягнення пені наслідкам допущеного порушення.
54. При цьому, Верховний Суд зауважує, що суд першої інстанції не звільнив відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а лише зменшив розмір пені до рівня, який відповідає принципам справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, залишивши до стягнення 2 460 478,76 грн пені, стягнувши також на користь позивача інші передбачені законом компенсаційні нарахування.
55. Як вже було зазначено, наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки залежить від фактичних обставин, які встановлені судами у справі.
56. Суди попередніх інстанцій, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази, з урахуванням розумного балансу інтересів сторін, визнали підстави для зменшення пені на 50% достатніми.
57. Отже, суди попередніх інстанцій у цій справі реалізували свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК, та, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини і докази у справі, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення пені на 50%.
58. Аналіз висновків, зроблених судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі щодо зменшення неустойки, не свідчить про їх невідповідність висновкам щодо застосування ст.551 ЦК, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, оскільки ці висновки (щодо наявності/відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій) не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених у кожній конкретній справі.
59. З огляду на це, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій мають бути залишені без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
60. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
61. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
62. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Судові витрати
63. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2026 у справі №904/5669/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді О. Мамалуй

В. Студенець