16.07.2026 Справа № 363/1523/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді   Котлярової І.Ю., 
за участі секретаря   Дрозд В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір ОСОБА_3 . За життя між їх матір`ю ОСОБА_3 та ними 20.06.2008 року був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостак В.Я. відповідно до якого їх матір передала у їх власність належне їй на праві власності майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 1.2.1 договору земельна ділянка під будинком не приватизована, а знаходиться у користуванні. На виконання умов договору позивачі при житті забезпечували матір утриманням та доглядом, а після її смерті поховали за власні кошти. Разом з тим, на початку 2026 року позивачі почали проводи капітальний ремонт будинку та у речах своєї померлої матері вони виявили три державних акта на право власності на земельні ділянки, виданих на ім`я спадкодавця, про які їм нічого не було відомо. Відтак, після смерті їх матері відкрилася спадщина на належне їй на праві власності спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0, 1066 га, кадастровий номер 3221883601:20:165:0701, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 655746 виданого 12.10.2012 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради № 212 від 16.06.2009 року; земельну ділянку площею 0, 1340 га, кадастровий номер 3221883601:20:100:0229, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 405417 виданого 09.06.2008 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради 5 сесії V скликання від 25.01.2007 року № 57; земельну ділянку площею 0, 3322 га, кадастровий номер 3221883601:20:178:0213, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 405418 виданого 09.06.2008 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради 5 сесії V скликання від 25.01.2007 року № 57. Позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Їх батько та чоловік спадкодавця помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.02.2026 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостака О.А. із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишились після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, постановою приватного нотаріуса від 26.02.2026 року № 65/02-31 позивачам було відмолено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ними пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність доказів про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Позивачі вважають, що пропустили строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері з поважної причини, оскільки на момент смерті матері їм не було відомо про те, що вона за свого життя встигла оформити на себе право власності на спірні земельні ділянки. Окрім того, зазначили, що прийняття спадщини у межах шестимісячного строку було об`єктивно ускладнено уведенням на території України карантину, а також особливістю власних хвороб позивачів та введенням в Україні військового стану, що в сукупності із запровадженими в Україні карантинними обмеженнями свідчать про наявність об`єктивних труднощів у позивачів для своєчасного подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Тому, вважають, що ними пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин. На підставі викладеного просили суд встановити їм додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостака О.А. терміном на три місяці.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, в якій просив розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з викладених у позові підстав. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу за відсутності їх представника, на розсуд суду за наявними у справі доказами. 
Окрім того, від представника позивачів до суду надійшли письмові пояснення, в яких окрім наведених в позовній заяві доводів зазначив, що позивачі були впевнені, що з 2008 року стали власниками всього нерухомого майна, яке було предметом договору довічного утримання. Про те, що земельні ділянки у 2012 році були оформлені на ім`я їх матері, позивачі не знали і не могли знати, оскільки документи на них були випадково виявлені ними лише у 2026 році. Оскільки будинок вже належав позивачам, вони не мали потреби звертатися до нотаріуса за спадщиною щодо будинку, а про ділянки дізналися лише у 2026 році. Про те, що спадкодавець за життя, а саме у 2012 році приватизувала спірні земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком в АДРЕСА_1 позивачів не повідомляли. А тому, на момент смерті матері, вони були переконані, що оформили все майно за договором довічного утримання, а про інше майно не знали до моменту випадкового знаходження документів. Також пояснив, що позивачі добросовісно виконали свої обов`язки за договором довічного утримання, доглядали матір за її життя, а після її смерті поховали матір та фактично володіли будинком. Відсутність у них інформації про земельні ділянки позбавляла їх об`єктивної можливості включити їх до складу спадкового майна у 2019 році. Необізнаність про склад спадщини не є бездіяльністю позивачів, а є об`єктивною перешкодою.Попри те, що основною причиною пропуску є необізнаність про спадкове майно, додатковими факторами, що ускладнювали можливість вчинення будь-яких юридичних дій, були: важкий стан здоров`я позивача ( ОСОБА_1 ) внаслідок коронавірусної хвороби та її наслідків, що підтверджується доданими медичними документами; карантинні обмеження та згодом введення воєнного стану, що об`єктивно обмежувало вільне пересування та доступ до установ. Вказані обставини в їхній сукупності перешкоджали позивачам у повноцінному з`ясуванні спадкових прав.
Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів – ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Козаровицької сільської ради Вишгородського району Київської області, 01.04.2006 року, актовий запис № 13 та свідоцтвами про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з яких встановлено, що померлий є їх батьком. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 помела матір позивачів – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Козаровицької сільської ради Вишгородського району Київської області, 16.03.2019 року, актовий запис № 07 та свідоцтвами про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з яких встановлено, що померла є їх матір`ю. 
За життя, 20.06.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостак В.Я. відповідно до якого ОСОБА_3 передала у їх власність належне їй на праві власності майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно п. 1.2.1 договору земельна ділянка під будинком не приватизована, а знаходиться у користуванні.
Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20856626 від 10.11.2008 року та № 20856241 від 10.11.2008 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області від 20.06.2008 року № 3311 зареєстровано право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З наявних в матеріалах справи державних актів, встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належали три земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0, 1066 га, кадастровий номер 3221883601:20:165:0701, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 655746 виданого 12.10.2012 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради № 212 від 16.06.2009 року; земельна ділянка площею 0, 1340 га, кадастровий номер 3221883601:20:100:0229, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 405417 виданого 09.06.2008 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради 5 сесії V скликання від 25.01.2007 року № 57; земельна ділянка площею 0, 3322 га, кадастровий номер 3221883601:20:178:0213, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 405418 виданого 09.06.2008 року на підставі рішення Козаровицької сільської ради 5 сесії V скликання від 25.01.2007 року № 57.
26.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостака О.А. із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину на частину належних спадкодацю земельних ділянок, тобто після збігу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини згідно вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України. Окрім того, у даній заяві зазначено про те, що іншим спадкоємцем першої черги до майна померлої є ОСОБА_2 .
Приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шостак О.А. постановою від 26.02.2026 року № 65/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском ним шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не проживання разом з померлою на час відкриття спадщини, а також відсутності зареєстрованого місця проживання разом з померлою за однією адресою. 
Із матеріалів спадкової справи № 12/2026 від 26.02.2026 року заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що окрім позивачів інші спадкоємці відсутні. 
Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Як передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 26 червня 2019 року в справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Так, позивачі в обґрунтування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, посилаються на необізнаність про спадкове майно, оскільки були впевнені, що з 2008 року стали власниками всього нерухомого майна, яке було предметом договору довічного утримання, а також на важкий стан здоров`я позивача ОСОБА_1 внаслідок коронавірусної хвороби та її наслідків, карантинні обмеження та згодом введення воєнного стану, що об`єктивно обмежувало вільне пересування та доступ до установ.
Обставини, на які посилаються позивачі, як на підтвердження поважності причин пропущення ними строку для прийняття спадщини підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами та сумнівів у суду не викликає.
Крім того, суд звертає увагу на те, що під час шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 діяв запроваджений Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.
Після чого розпочалось широкомасштабне вторгнення в Україну військ РФ, тимчасова окупація Вишгородського району Київської області, в зв`язку з чим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.
Вказані обставини є загальновідомими та згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню. 
Отже, суд вважає, що причини пропуску позивачами строку для своєчасного подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій.
Оскільки, позивачі в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не можуть, суд приходить до висновку про можливість визначення позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном у три місяці з часу набрання цим рішенням законної сили. 
Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додатковий строк у три місяці, з часу набрання цим рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повний текст рішення суду складений 23 липня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивачі:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, 02.01.2002 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, 10.01.1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області (код ЄДРПОУ 04359488, адреса: 07330, Київська область, Вишгородський район, с-ще Димер, вул. Соборна, 19). 

Суддя     І.Ю. Котлярова