Справа № 372/6229/25 
Провадження 2-440/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
при секретарі Сікорській М.А.,
за участю прокурора Курінного С.О.,
представника відповідача адвоката Кулініченка Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом заступника керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Обухівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі,
В С Т А Н О В И В:
29 жовтня 2025 року заступник керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Гресь Д. в інтересах Обухівської міської ради Київської області звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі.
Обґрунтовуючи позов, зазначає, що вивченням своєчасності та повноти надходження до бюджету коштів пайової участі встановлено, що опрацюванням порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (скорочено далі - ЄДЕССБ) установлено, що 04.12.2020 Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області ОСОБА_1 надано Дозвіл на виконання будівельних робіт № KC012201203687, щодо об?єкту: заклад торгівлі за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 166 Б. Дозвіл № КС012201203687 від 04.12.2020 опубліковано в електронному вигляді на порталі ЄДЕССБ (https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=2456018844859237684/optype=100).
Стверджує, що будівництво проводилось на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:094:0169, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,4355 га, та належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 391 від 20.05.2020.
Вказує, що Відповідно до акта готовності об?єкта до експлуатації, створеного ОСОБА_1 07.07.2021, будівництво закладу торгівлі віднесено за класом наслідків до СС2, за кодом об?єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до 1230.1 «Торгові центри, універмаги, магазини». Згідно п. 5 вказаного акта готовності об?єкта до експлуатації будівельні роботи виконано у строки: початок робіт - грудень 2020 року, закінчення робіт - червень 2021 року.
Зазначає, що на підставі акта готовності об?єкта до експлуатації Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської міської ради замовнику ОСОБА_1 09.07.2021 видано сертифікат № КC122210709872, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об?єкта проектній документації та підтверджено готовність до експлуатації закладу торгівлі. 
Вказаний сертифікат опубліковано в електронному вигляді на порталі ЄДЕССБ (https://e-construction.gov.ua/document_(detail/doc_id=2613806173320644380/optype=100).
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 порушуючи норми законодавства України, яким передбачено обов`язок забудовника на перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, не уклав із Обухівською міською радою договір про сплату пайової участі та своєчасно не сплатив кошти пайової участі.
Зазначає, що ОСОБА_1 як замовник будівництва, без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Вказує, що 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 року № 132-IX, якими з 01 січня 2020 року було виключено статтю 40 Закону № 3038-VI, що регулювала пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
За змістом Закону № 132-IX та прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.
Разом з цим, на 2020 рік встановлено перехідний період, визначений вищевказаним Законом, яким керувалися органи місцевого самоврядування при укладенні договорів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.
Зазначає, що відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію; кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту; інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Згідно п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
Стверджує, що з аналізу вказаних правових норм вбачається, що перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону. А замовник будівництва, не уклавши своєчасно відповідний договір пайової участі до 01 січня 2020 року, не звільняється від обов`язку щодо сплати пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, проте розміри такої пайової участі та порядок сплати змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-IX від 20 вересня 2019 року. В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з 01 січня 2020 року не передбачено договору як способу прийняття пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Зазначає, що поряд з тим, у діючому законодавстві відсутня заборона на укладення договорів пайової участі у 2020 році (принцип свободи договору) для визначення своїх взаєморозрахунків, але такі договори мають відповідати вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», однак такого договору не було укладено між Обухівською міською радою та ОСОБА_1 .
Вказує, що відповідно до акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.07.2021 07.07.2021, (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва: АC01:1788-2211-8867-1368), кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією на будівництво становить 21750 тис. грн. Об?єкт будівництва відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (у редакції, чинній на час введення об?єкта в експлуатацію) за кодом 1230.1 належить до класу 12 «Будівлі торговельні». Розмір пайової участі становить для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки (абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX) загальної кошторисної вартості будівництва об?єкта. Таким чином, сума коштів (грошове зобов?язання) за наслідками невиконання зобов?язань замовником будівництва ОСОБА_1 . У розвитку інфраструктури населеного пункту м. Обухів складає 870 000 грн. (21750 тис. грн.*4 %).
Крім того зазначає, що підлягає сплаті сума збитків від інфляції боргу в розмірі 555 950 (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 60 копійок, яка розраховується наступним чином: 870 000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 1.63902368 (сукупний індекс інфляції за період з липня 2021 року по жовтень 2025 року) – 870 000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу), а також 3 % річних за користування грошовими коштами ( розрахунок здійснюється за формулою: сума санкції = С*3*Д:365:100, де С-сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення)
- з 10 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 12513 (дванадцять тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 70 копійок (870000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 3 (процентна ставка)* 175 (кількість днів) /365 (кількість днів у році) / 100, 
- з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року в розмірі 26 100 (двадцять шість тисяч сто) гривень 00 копійок ( 870000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 3 (процентна ставка)* 365 (кількість днів) /365 (кількість днів у році) / 100,
- з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року в розмірі 26 100 (двадцять шість тисяч сто) гривень 00 копійок ( 870000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 3 (процентна ставка)* 365 (кількість днів) /365 (кількість днів у році) / 100, 
- з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року в розмірі 26 100 (двадцять шість тисяч сто) гривень 00 копійок ( 870000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 3 (процентна ставка)* 366 (кількість днів) /366 (кількість днів у році) / 100, 
-з 01 січня 2025 року по15 жовтня 2024 року в розмірі 20 593(двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 00 копійок ( 870000 (вісімсот сімдесят тисяч) гривень 00 копійок (сума боргу) * 3 (процентна ставка)* 288(кількість днів) /365 (кількість днів у році) / 100, що разом становить 111 407 (сто одинадцять тисяч чотириста сім) гривень 67 копійок.
Вказує, що таким чином, з урахування вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити до місцевого бюджету на користь Обухівської міської ради 1 537 358 (один мільйон п`ятсот тридцять сім триста п`ятдесят вісім) гривень 27 копійок.
Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Обухівської міської ради Київської області безпідставно збережені кошти пайової участі в сумі 1 537 358,27 грн., з яких: 870 000 грн. безпідставно збережені кошти внаслідок невиконання зобов`язання зі сплати пайової участі для створення і розвитку інфраструктури м. Обухів, 555 950,60 грн. інфляційних втрат та 111 407,67 грн. суми за користування коштами (3 % річних).

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
09 квітня 2026 року протокольною ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
17 лютого 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний Суд» від представника відповідача, адвоката Кулініченка Г.В. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача, обґрунтовуючи відзив на позовну заяву, зазначив, що відповідач здійснив будівництво об`єкта на належній йому земельній ділянці на підставі всіх необхідних дозвільних документів, а під час отримання дозволу на виконання будівельних робіт, введення об`єкта в експлуатацію та видачі сертифіката про готовність об`єкта жодних вимог щодо сплати пайової участі не висувалося. Крім того, зазначив, що лише через п`ять років після надання дозволу на будівництво Обухівська міська рада, на виконання вимоги Обухівської окружної прокуратури Київської області, звернулася до відповідача з вимогою про сплату коштів, яка, на його думку, не містила належного правового обґрунтування. Також вказав, що з 01 січня 2020 року статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачала обов`язок укладення договору про пайову участь, було виключено, у зв`язку з чим на момент будівництва у відповідача був відсутній обов`язок щодо укладення такого договору та сплати коштів пайової участі. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
26 лютого 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний Суд» від прокурора Обухівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив. Обґрунтовуючи відповідь на відзив прокурор, зазначив, що доводи відповідача є безпідставними, оскільки хоча статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з 01.01.2020 було виключено, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ встановлено обов`язок замовників будівництва, розпочатого у 2020 році, протягом 10 робочих днів після початку будівництва звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі та сплатити її до введення об`єкта в експлуатацію. Відповідач такого обов`язку не виконав, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення безпідставно збережених коштів відповідно до статті 1212 ЦК України. Також зазначив, що строк позовної давності позивачем не пропущено, а правова позиція позивача узгоджується з висновками касаційної інстанції.
У судовому засіданні прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області Курінний С.О. просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Кулініченко Г.В. просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на позицію викладену у відзиві.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 04 грудня 2020 року Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Обухівської міської ради зареєстровано декларацію № KC012201203687 надано дозвіл на виконання будівельних робіт, щодо об`єкту: заклад торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Будівництво провадилось на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:094:0169, яка знаходиться за адресою 
АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,4355 га, та належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 391 від 20.05.2020.
Крім того із декларації № KC012201203687 вбачається, що замовником будівництва є ОСОБА_1 , який є власником нерухомого майна, а також земельної ділянки на якій проводилось будівництво з кадастровим номером 3223110100:01:094:0169, площею 0,4355 га.
Відповідно до акту готовності об?єкту до експлуатації, створеного ОСОБА_1 07.07.2021, будівництво закладу торгівлі віднесено за класом наслідків до СС2, за кодом об?єкту згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до 1230.1 «Торгові центри, універмаги, магазини».
Згідно п. 5 вказаного акта готовності об?єкту до експлуатації будівельні роботи виконано у строки: початок робіт - грудень 2020 року, закінчення робіт - червень 2021 року.
Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20 травня 2020 року ТОВ «АВТОСВІТ» продав та передав у власність, а ОСОБА_1 купив та прийняв у власність земельну ділянку площею 0,4355 га. Виділену в натурі (на місцевості) згідно кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий № 3223110100:01:094:0169, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Категорія земель – землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки – для комерційного використання. На момент укладення договору відповідно до п. 1.1 земельна ділянка вільна від будь яких будівель, споруд та будівельних матеріалів.
Як вбачається з відповіді від 02.04.2025 року №1143 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Обухівської міської ради Київської області Цельори В., ОСОБА_1 , з відповідною заявою про сплату пайової участі до виконавчого комітету Обухівської міської ради київської області не звертався.
Згідно із розрахунком суми коштів пайової участі, що підлягає сплаті по об`єкту будівництва складає 870 000 гривень 00 копійок, крім того підлягає сплаті сума збитків від інфляції боргу в розмірі 555 950 гривень 60 копійки та сума за користування коштами за процентною ставкою 3 відсотки в розмірі 111 407 гривня 67 копійок, що разом складає 1 537 358 гривень 27 копійки.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку (реконструкції) будівництва), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку (реконструкції) будівництва), пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Як передбачено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Згідно з підпунктами 3, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2024 року у справі № 903/283/24 зазначено, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01 січня 2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
У постанові від 20 липня 2022 року у справі №910/9548/21 Верховний Суд зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Так, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові від 14 грудня 2021 року зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 903/601/24 вказав на те, що прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Так, за приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
У свою чергу невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несплата відповідачем вартості пайової участі) згідно зі ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.
Зокрема, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 травня 2022 року у справі №925/683/21 у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, на сплату безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач як замовник будівельних робіт на об`єкті будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, тобто відповідачем порушено позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий прокурором розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за користування коштами, судом встановлено, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обухівської міської ради Київської області 555 950,60 грн. інфляційних втрат та 111 407,67 грн. суми за користування коштами (3 % річних) підлягають задоволенню.
Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, та встановлено, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, посилання представника відповідача на сплив позовної давності суд вважає безпідставним з огляду на таке.
Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23), 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21).
З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.
Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
При цьому, на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025 "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" п.19 розділу було виключено і відповідний закон набрав чинності 04.09.2025.

Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався і у період дії карантину та воєнного стану, а тому, за пред`явленими прокурором позовними вимогами по даній справі строки позовної давності не сплинули.

За вказаних обставин позов слід задовольнити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 23060,37 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву заступника керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Обухівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обухівської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ 35161650) безпідставно збережені кошти пайової участі в сумі 1 537 358,27 грн, з яких: 870 000 грн безпідставно збережені кошти внаслідок невиконання зобов?язання зі сплати пайової участі для створення і розвитку інфраструктури м. Обухів, 555 950,60 грн інфляційних втрат та 111 407,67 грн суми за користування коштами (3 % річних).
Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) 23060,37 грн. судового збору за наступними реквізитами: отримувач - Київська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - UA028201720343190001000015641.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2026 року.

Суддя      Р.О. Рабчун