Справа № 555/600/26
Номер провадження 2/555/641/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
08 липня 2026 року м.Березне
Березнівський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Собчука А.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Стасюк І.Я.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позицій учасників справи
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулося до Березнівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 18 571 грн 42 коп., з яких: 14 285 грн 71 коп. заборгованість за основним зобов`язанням; 4 285 грн 71 коп. неустойка, а також судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Позов мотивовано тим, що 13 вересня 2025 року між фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 як постачальником та ОСОБА_1 як клієнтом було укладено договір про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600.
За умовами вказаного договору відповідач ОСОБА_1 отримував послугу з навчання — курс «Навчання по рекламі Фейсбук» загальною вартістю 14 285 грн 71 коп. із розстроченням оплати на п`ять щомісячних платежів.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» зазначає, що на підставі пункту 8.1 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 та договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ від 06 березня 2025 року № 2025030601 до ТОВ «ФК «Фангарант Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідач передбачені договором платежі не здійснив, унаслідок чого станом на 13 березня 2026 року утворилася заявлена до стягнення заборгованість в загальному розмірі 18 571 грн 42 коп.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 06 квітня 2026 року, відповідач ОСОБА_1 просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач зазначав, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» не надав належних і допустимих доказів фактичного надання освітньої послуги в повному обсязі. Поданий позивачем опис курсу не містить детального календарного плану, не визначає обсягу кожного навчального модуля, не підтверджує проведення індивідуального навчання, перевірки знань, домашніх завдань та належного супроводу. Відповідач ОСОБА_1 визнав, що отримав доступ до відеоматеріалів курсу, однак зазначив, що припинив навчання після третього модуля через відсутність належної підтримки з боку призначеного йому коуча.
Також відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що під час переддоговірного листування йому повідомляли про можливість почати заробляти під час навчання або через декілька тижнів після його початку та оплачувати навчання із зароблених коштів. На думку відповідача, такі твердження сформували у нього помилкове уявлення про можливість самостійного фінансування вартості курсу без наявності власних коштів.
У відповіді на відзив від 10 квітня 2026 року, сформованій у підсистемі «Електронний суд» 10 квітня 2026 року, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заперечив проти доводів відповідача та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач зазначив, що договір був укладений відповідачем ОСОБА_1 добровільно в електронній формі, відповідач був ідентифікований, ознайомився з умовами договору та Правилами отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™. Правовідносини сторін виникли з договору про надання послуг із розстроченням платежів, а не безпосередньо з договору позики чи кредитного договору. Також посилався на те, що відповідач не повідомляв про неотримання послуги чи про відмову від неї у строки, передбачені пунктом 9.2 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600.
У запереченнях на відповідь на відзив, які надійшли до суду 24 квітня 2026 року, відповідач ОСОБА_1 підтримав викладені у відзиві заперечення, зазначив, що позивач не довів належного виконання постачальником усіх складових освітньої послуги, а електронний підпис на договорі сам по собі не підтверджує фактичного проведення навчання у повному обсязі.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, в судовому засіданні пояснив, що договір про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 підписував особисто, свідомо та добровільно. Підтвердив, що до підписання договору був ознайомлений з його умовами, чітко їх розумів, необхідні дані, умови та документи перебували у відкритому доступі, а його волевиявлення на укладення договору було вільним та відповідало його внутрішній волі, не заперечував, що отримав доступ до навчальних матеріалів та фактично розпочав проходження курсу, однак припинив навчання після третього модуля.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві та відповіді на відзив від 10 квітня 2026 року, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка представника позивача, який просив розглянути справу без його участі, не перешкоджає вирішенню справи на підставі наявних доказів.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
 
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відзив на позовну заяву, надійшов до Березнівського районного суду Рівненської області 06 квітня 2026 року.
Відповідь на відзив від 10 квітня 2026 року, сформована та подана представником позивача через підсистему «Електронний суд» 10 квітня 2026 року.
Заперечення на відповідь на відзив, надійшли до Березнівського районного суду Рівненської області 24 квітня 2026 року.
Клопотання відповідача про витребування доказів, надійшло до суду 15 травня 2026 року.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 19 травня 2026 року у справі № 555/600/26 клопотання відповідача задоволено частково та витребувано у позивача докази щодо фактичного надання відповідачу освітньої послуги.
У заяві про виконання ухвали суду, сформованій у підсистемі «Електронний суд» 25 травня 2026 року, представник позивача повідомив про неможливість надати частину витребуваних судом доказів.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» зазначив, що відомості щодо організації навчання, журналів входу, відвідування онлайн-занять, перевірки домашніх завдань, проведення консультацій і зворотного зв`язку створюються та зберігаються постачальником послуги — фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 , а не ТОВ «ФК «Фангарант Груп».
У додаткових поясненнях у справі, сформованих у підсистемі «Електронний суд» 01 червня 2026 року, представник позивача повідомив, що отримав від фізичної особи — підприємця ОСОБА_2 додаткову інформацію щодо проходження відповідачем курсу.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» зазначив, що відповідач ОСОБА_1 зареєструвався в особистому кабінеті, 15 вересня 2025 року приєднався до створеної для навчання групи, отримав доступ до десяти навчальних модулів та здійснював комунікацію з представниками навчальної платформи., крім того долучено електронні копії скріншотів листування та реєстрації на навчальній платформі.
Пояснення відповідача ОСОБА_1 , щодо заяв та доказів, поданих ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», надійшли до суду 01 липня 2026 року. У вказаних поясненнях відповідач зазначив, що подані позивачем матеріали не містять навчальної програми, розкладу занять, журналів відвідування, записів Zoom-конференцій, доказів перевірки домашніх завдань та документів, які б підтверджували завершення ним навчання. Відсутність у нього доступу до внутрішніх інформаційних систем постачальника не дозволяє покладати на нього обов`язок самостійно доводити, які саме заняття, консультації або перевірки фактично проводилися постачальником.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» отримав доступ до відзиву через підсистему «Електронний суд», ознайомився з його змістом та 10 квітня 2026 року подав відповідь на відзив, тому посилання позивача на ч. 1 ст. 78 ЦПК України як на підставу для неврахування відзиву є помилковим, оскільки зазначена норма регулює допустимість засобів доказування, а відзив є заявою по суті справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 13 вересня 2025 року між фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 як постачальником та ОСОБА_1 як клієнтом укладено договір про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600.
Предметом договору є послуги з навчання — курс «Навчання по рекламі Фейсбук». Розрахункова сума платежів за договором становить 14 285 грн 71 коп. Платіж при отриманні послуги становить 0 грн., кількість щомісячних платежів — п`ять. Перші чотири платежі становлять по 2 857 грн 14 коп., останній платіж — 2 857 грн 15 коп. Платежі мали бути внесені: до 20 жовтня 2025 року — 2 857 грн 14 коп.; до 20 листопада 2025 року — 2 857 грн 14 коп.; до 20 грудня 2025 року — 2 857 грн 14 коп.; до 20 січня 2026 року — 2 857 грн 14 коп.; до 20 лютого 2026 року — 2 857 грн 15 коп.
Відповідно до пункту 8.1 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 клієнт отримує товари або послуги від постачальника на умовах договору та відповідно до обраного пакета фінансування.
У момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центру — ТОВ «ФК «Фангарант Груп».
Пунктом 8.2 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 передбачено, що порядок отримання послуги визначається договором і Правилами отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» від 15 березня 2024 року № 15/03-24.
Згідно з пунктом 9.1 договору надання товарів або послуг відбувається в момент підписання договору клієнтом і постачальником.
Водночас зі змісту цього пункту вбачається, що момент підписання договору може не збігатися з фактичним моментом отримання товару або послуги, зокрема у випадку оформлення заявки онлайн.
Пунктом 9.2 договору передбачено обов`язок клієнта повідомити процесинг-центр у разі неотримання товару або послуги чи їх повернення постачальнику.
Відповідно до пункту 10.4.2 договору клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування.
Пунктом 13.7 договору передбачено, що клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» від 15 березня 2024 року № 15/03-24, зміст Правил є для нього зрозумілим і він погоджується їх дотримуватися.
Пунктом 13.9 договору передбачено підтвердження клієнтом отримання примірника договору.
Договір про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 підписано відповідачем ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису.
Відповідно до протоколу електронного підпису до договору від 13 вересня 2025 року № 60200403600, документ підписано в системі ПлатиПізніше™ ОСОБА_1 13 вересня 2025 року о 18 годині 12 хвилин 42 секунди. У протоколі зазначено РНОКПП відповідача НОМЕР_1 , дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат накладення підпису — успішний, а цілісність електронних даних підтверджена.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердив особисте підписання договору, свідомий і добровільний характер своїх дій, ознайомлення з умовами договору та розуміння їх змісту.
Суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності чи добровільності наведених відповідачем пояснень.
Тому факт особистого та добровільного укладення відповідачем ОСОБА_1 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600, ознайомлення з його умовами та розуміння таких умов суд вважає встановленим.
Правилами отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™, визначено порядок укладення договорів у системі, порядок електронної ідентифікації клієнта, перехід прав грошової вимоги до процесинг-центру, порядок здійснення платежів та відповідальність за прострочення. Пунктами 12.2–12.3 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 передбачено нарахування неустойки у випадку прострочення платежів, зокрема 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення понад десять календарних днів.
Судом встановлено, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про участь постачальника у системі ПлатиПізніше™ від 06 березня 2025 року № 2025030601.
За умовами цього договору постачальник відступає позивачу ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права грошової вимоги, що виникають із договорів, укладених з клієнтами системи.
13 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснило перерахування фізичній особі — підприємцю ОСОБА_2 коштів у розмірі 11 900 грн.
У платіжній інструкції від 13 вересня 2025 року № 6555 зазначено призначення платежу: «Фінансування за особовим рахунком № НОМЕР_2 ОСОБА_1 ».
Отже, позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» довів факт фінансування постачальника за конкретним договором відповідача ОСОБА_1 та набуття права вимоги за цим договором.
Згідно з розрахунком суми заборгованості за договором від 13 вересня 2025 року № 60200403600 станом на 13 березня 2026 року, основна заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 14 285 грн 71 коп., а нарахована неустойка — 4 285 грн 71 коп.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримав від представників постачальника персональне посилання для реєстрації, зареєструвався на навчальній платформі, 15 вересня 2025 року був підключений до активного навчального курсу та приєднався до спеціально створеної групи.
У картці користувача навчальної платформи зазначені номер телефону й електронна адреса відповідача, дата реєстрації 15 вересня 2025 року, активний статус курсу та показник його виконання 45 відсотків.
Зі скріншота листування від 22 вересня 2025 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звертався до представника навчальної платформи з питаннями щодо письмового завдання та використання програмного розширення, на які отримав відповідь, у тому числі роз`яснення про повернення до відповідної теми у четвертому модулі.
Відповідач визнав, що фактично користувався навчальними матеріалами та самостійно припинив подальше проходження курсу після третього модуля через незадоволення рівнем супроводу.
Судом не встановлено, що постачальник в односторонньому порядку припинив виконання договору або позбавив відповідача доступу до курсу.
Водночас надані позивачем ТОВ «ФК «Фангарант Груп» докази не підтверджують фактичного завершення відповідачем усього курсу, проведення всіх можливих консультацій, перевірок домашніх завдань чи онлайн-зустрічей.
Однак предметом договору та погодженою ціною охоплено надання доступу до курсу як єдиного комплексу, а не оплату кожного фактично переглянутого модуля окремо. Договір не встановлює окремої ціни кожного модуля та не передбачає автоматичного пропорційного зменшення загальної вартості залежно від кількості матеріалів, які клієнт фактично переглянув з власної ініціативи.
Досліджені судом письмові та електронні докази
Договір про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600, укладений між фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Протокол електронного підпису до договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600, яким підтверджено успішне накладення електронного підпису ОСОБА_1 13 вересня 2025 року о 18 годині 12 хвилин 42 секунди.
Правила отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ у новій редакції, затверджені наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» від 15 березня 2024 року № 15/03-24.
Договір про участь постачальника у системі ПлатиПізніше™ від 06 березня 2025 року № 2025030601, укладений між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та фізичною особою — підприємцем ОСОБА_2 03 квітня 2025р.
Платіжна інструкція від 13 вересня 2025 року № 6555 на суму 11 900 грн із призначенням платежу «Фінансування за особовим рахунком № НОМЕР_2 ОСОБА_1 ».
Розрахунок сум заборгованості за договором від 13 вересня 2025 року № 60200403600 станом на 13 березня 2026 року, відповідно до якого основна заборгованість становить 14 285 грн 71 коп., неустойка 4 285 грн 71 коп., а загальна заборгованість 18 571 грн 42 коп.
Відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, який надійшов до суду 06 квітня 2026 року.
Відповідь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» на відзив від 10 квітня 2026 року, сформована у підсистемі «Електронний суд» 10 квітня 2026 року.
Заперечення ОСОБА_1 на відповідь на відзив, які надійшли до суду 24 квітня 2026 року.
Заява ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про виконання ухвали суду від 25 травня 2026 року, сформована у підсистемі «Електронний суд» 25 травня 2026 року.
Додаткові пояснення ТОВ «ФК «Фангарант Груп» у справі від 01 червня 2026 року, сформовані у підсистемі «Електронний суд» 01 червня 2026 року.
Копії скріншотів листування, реєстрації та доступу до навчальної платформи, подані позивачем до суду 01 червня 2026 року як додатки до додаткових пояснень від 01 червня 2026 року, вихідний № б/н.
Пояснення ОСОБА_1 щодо заяв та доказів, поданих позивачем, які надійшли до суду 01 липня 2026 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд виходить із того, що вони в сукупності підтверджують: особисте та добровільне укладення відповідачем ОСОБА_1 електронного договору; погодження предмета договору, загальної вартості послуги, кількості та строків платежів; належну ідентифікацію відповідача ОСОБА_1 під час підписання договору; перехід права грошової вимоги до позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп»; перерахування позивачем коштів постачальнику; надання відповідачу доступу до навчальних матеріалів; фактичне користування відповідачем частиною курсу; відсутність будь-якої оплати з боку відповідача.
Водночас зазначені докази не підтверджують фактичного завершення відповідачем ОСОБА_1 усього курсу чи участі в кожній можливій формі навчального супроводу.
Суд рахує, що незавершення відповідачем ОСОБА_1 навчання саме по собі не спростовує факту надання йому доступу до придбаного курсу та не доводить невиконання постачальником договору в частині, яка унеможливила користування послугою.
Норми права, які застосовує суд
 
Відповідно до статей 12, 76, 81 та 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності такого визнання або добровільності його здійснення.
Відповідно до статей 202, 205 та 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися в електронній формі та вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в електронному документі й підписаний стороною.
За змістом частини дванадцятої статті 11 та статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний електронним підписом у встановленому законом порядку, прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 612 та 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 628 ЦК України сторони можуть укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.
Відповідно до статей 901 та 903 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобов`язаний надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором.
Згідно зі статтями 512, 514 та 518 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу. Боржник має право висувати проти нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора.
За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Відповідно до статей 4 та 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на належну якість послуги та, у разі виявлення недоліків, може вимагати їх усунення, відповідного зменшення ціни, повторного виконання роботи або застосування інших передбачених законом способів захисту.
Статтею 18 цього Закону заборонено включати до договорів зі споживачами несправедливі умови, наслідком яких усупереч принципу добросовісності є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
За статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача погодитися на правочин, на який в іншому випадку він не погодився б.
Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела іншу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, звільняється від обов`язку сплати неустойки за таке прострочення. Неустойка та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем.
Практика Верховного Суду, яку враховує суд
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд при виборі та застосуванні норми права враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20, зазначено, що електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором у передбаченому законом порядку, має юридичну силу письмового договору.
 
У постанові Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 537/4201/16-ц, провадження № 61-6222св18, зазначено, що особа, яка посилається на укладення правочину під впливом обману, повинна довести факт обману, умисел іншої сторони, істотність обставин, щодо яких її введено в оману, та причинний зв`язок між обманом і вчиненням правочину.
 
У постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 796/40/2018, провадження № 61-32179ав18, у спорі щодо договору про надання споживчих послуг із розстроченням платежу та переданням права вимоги ТОВ «ФК «Фангарант Груп»» Верховний Суд виходив із того, що така модель правовідносин має характер надання коштів для задоволення споживчих потреб та є пов`язаною зі споживчим кредитуванням. Наведений висновок суд у цій справі враховує під час визначення правової природи фінансування та відповідальності відповідача за прострочення платежів.
 
Оцінка доказів та мотиви часткового задоволення позову
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши кожний доказ окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Факт укладення договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 підтверджується текстом договору та протоколом електронного підпису, відповідно до якого електронний підпис накладено ОСОБА_1 13 вересня 2025 року о 18 годині 12 хвилин 42 секунди.
Відповідач не заперечує, що зазначений електронний підпис належить йому, не посилається на використання його персональних даних іншою особою та не ставить під сумнів технічну цілісність електронного документа.
Навпаки, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 прямо підтвердив, що договір підписував особисто, свідомо та добровільно. Відповідач також пояснив, що був ознайомлений з умовами договору, розумів їх зміст, документи були доступними для ознайомлення, а його волевиявлення було вільним.
З урахуванням ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає встановленими обставини особистого підписання договору відповідачем, ознайомлення з його умовами, розуміння предмета, ціни та строків оплати, а також добровільність волевиявлення.
За таких обставин суд відхиляє доводи про те, що відповідач ОСОБА_1 не усвідомлював змісту договору або був позбавлений можливості ознайомитися з його умовами.
Матеріали справи, а саме листування свідчать, що під час рекламування курсу представники постачальника повідомляли відповідачу ОСОБА_1 про можливість почати практикувати та заробляти під час проходження навчання.
Водночас договір не містить умови про гарантоване працевлаштування, гарантоване отримання доходу, його конкретний розмір або строк, протягом якого відповідач обов`язково отримає такий дохід.
Зі змісту дослідженого листування не вбачається, що постачальник узяв на себе безумовне юридичне зобов`язання забезпечити відповідачу дохід, достатній для оплати курсу, або гарантував настання конкретного фінансового результату незалежно від дій, здібностей та активності самого відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 , підписуючи договір, погодився з фіксованою загальною сумою та календарним графіком платежів, які не були поставлені в залежність від отримання ним доходу від практичного застосування набутих знань.
Матеріали справи не містять доказів того, що представники постачальника навмисно повідомили відповідачу завідомо неправдиві відомості або що саме безумовна гарантія доходу стала умовою, без якої відповідач не уклав би договір.
Тому наявність передбачених статтею 230 ЦК України підстав для висновку про укладення договору під впливом обману судом не встановлена.
Не доведено також, що представник постачальника діяв із прямим умислом на повідомлення завідомо неправдивої інформації або що постачальник знав про гарантовану неможливість досягнення відповідачем рекламованого результату.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що розумів зміст договору, розмір платежів і добровільно погодився з фінансовими зобов`язаннями.
Відтак окремі рекламні твердження про можливість заробітку суд оцінює як прогнозовану можливість результату навчання, а не безумовну гарантію отримання певного доходу.
Оцінюючи ці ж обставини з погляду статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд враховує характер рекламних повідомлень, зміст письмового договору, доступність для відповідача відомостей про вартість та графік платежів і його власні пояснення про усвідомлене та добровільне прийняття договірних умов.
У сукупності наведені обставини не дають достатніх підстав для висновку, що рекламні повідомлення містили неправдиву, неповну або приховану інформацію, яка спонукала відповідача укласти договір, на який він в іншому випадку не погодився б. Тому наявності нечесної підприємницької практики в розумінні статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не встановлено.
Самостійної позовної вимоги про визнання договору недійсним відповідач ОСОБА_1 не заявив. Водночас наведені ним доводи щодо введення в оману суд оцінює як заперечення проти заявленої вимоги про стягнення заборгованості
Суд погоджується з доводом відповідача ОСОБА_1 , що сам по собі електронний підпис на договорі не може автоматично підтверджувати проведення кожного заняття, консультації чи перевірки домашніх завдань.
Умова пункту 9.1 договору про те, що послуга вважається наданою в момент підписання договору, повинна оцінюватися разом з іншими доказами фактичного виконання.
Разом із тим у цій справі факт надання послуги підтверджується не лише змістом договору.
Відповідач ОСОБА_1 особисто визнав, що отримав доступ до навчальних матеріалів, розпочав проходження курсу, користувався матеріалами до третього модуля, припинив подальше проходження курсу за власним рішенням через незадоволення рівнем супроводу.
Додаткові пояснення позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп» від 01 червня 2026 року, та додані до них електронні копії скріншотів, підтверджують направлення відповідачу ОСОБА_1 персонального посилання для реєстрації, створення особистого кабінету та приєднання до навчання.
Судом не встановлено, що доступ до решти матеріалів був припинений постачальником або що постачальник унеможливив продовження навчання.
Те, що відповідач ОСОБА_1 фактично переглянув лише частину навчальних матеріалів, не означає, що постачальник надав лише відповідну частину послуги, якщо доступ до курсу був відкритий, а подальше невикористання цього доступу було наслідком рішення самого відповідача.
Суд також ураховує, що договором не визначено окремої ціни кожного модуля. Загальна ціна у розмірі 14 285 грн 71 коп. погоджена сторонами за послугу в цілому.
Матеріали справи не містять доказів, які дали б змогу визначити грошову вартість окремих модулів, консультацій або інших складових курсу та арифметично встановити вартість ненаданої частини послуги.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 посилається на відсутність належного індивідуального супроводу та змістовних відповідей коуча.
Однак відповідач не надав доказів того, що до обраного ним пакета фінансування гарантовано входили конкретна кількість персональних консультацій, Zoom-конференцій або перевірок домашніх завдань.
Із договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 не вбачається детального переліку таких додаткових послуг.
Переддоговірне листування містить інформацію про різні формати навчання, однак не дає можливості беззаперечно встановити, які саме додаткові складові входили до придбаного відповідачем ОСОБА_1 пакета за ціною 14 285 грн 71 коп.
Відповідач також не надав доказів того, що до пред`явлення позову звертався з конкретною вимогою усунути недоліки, забезпечити додаткову консультацію, провести перевірку завдань, зменшити ціну або розірвати договір. ОСОБА_1 не заявив вимоги про відповідне зменшення ціни послуги та не надав розрахунку такого зменшення.
Саме по собі незадоволення суб`єктивними очікуваннями від курсу не припиняє грошового зобов`язання, якщо договір не був розірваний, визнаний недійсним або змінений у передбаченому законом порядку.
Пунктом 8.1 договору про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 прямо передбачено відступлення прав постачальника на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп».
Договором про участь постачальника у системі ПлатиПізніше™ від 06 березня 2025 року № 2025030601, підписаний сторонами 03.04.2025р., також передбачено передання позивачу ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав грошової вимоги за договорами з клієнтами.
Платіжною інструкцією від 13 вересня 2025 року № 6555 підтверджено перерахування позивачем ТОВ «ФК «Фангарант Груп» постачальнику 11 900 грн із зазначенням конкретного номера договору та прізвища відповідача.
Таким чином, право грошової вимоги позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп» належно підтверджено.
Судом встановлено, що усі п`ять передбачених договором строків оплати настали до дня звернення позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до суду. Відповідач ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу.
Доказів припинення зобов`язання, зарахування зустрічних вимог, прощення боргу, розірвання договору або визнання його недійсним матеріали справи не містять.
Розрахунок основної заборгованості за договором від 13 вересня 2025 року № 60200403600 станом на 13 березня 2026 року, відповідає графіку платежів та є арифметично правильним.
Отже, вимога ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про стягнення 14 285 грн 71 коп. основної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Крім того, позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» просить стягнути 4 285 грн 71 коп. неустойки, нарахованої за прострочення щомісячних платежів із листопада 2025 року до 13 березня 2026 року.
Оцінюючи правову природу спірних правовідносин, суд виходить не лише з назви договору, а з його змісту, економічної мети та фактичної моделі розрахунків.
За спірним договором відповідач ОСОБА_1 отримував послугу для задоволення особистих потреб, оплата вартості послуги була розстрочена, позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» як фінансова компанія здійснив фінансування постачальника, відповідач зобов`язався сплачувати кошти частинами, право грошової вимоги одночасно перейшло до фінансової компанії.
Зазначена конструкція є подібною до правовідносин, оцінених Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року у справі № 796/40/2018 (6/796/29/2018), провадження № 61-32179ав18, у якій розстрочення оплати споживчої послуги з одночасним відступленням вимоги ТОВ «ФК «Фангарант Груп» визнано правовідносинами щодо надання коштів для задоволення споживчих потреб.
Тому для цілей застосування імперативної норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відповідач ОСОБА_1 є позичальником — споживачем фінансування, а позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп»— новим кредитором.
Уся заявлена неустойка нарахована під час дії воєнного стану та за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України прямо звільняє позичальника від обов`язку сплати неустойки за таке прострочення та зобов`язує кредитодавця списати нараховані суми.
Ця норма є імперативною, а тому не може бути змінена умовами договору. Обставина добровільного підписання відповідачем договору та ознайомлення з умовою про неустойку не усуває встановленої законом заборони її стягнення.
За таких обставин вимога про стягнення 4 285 грн 71 коп. неустойки задоволенню не підлягає.
Суд відхиляє довід відповідача ОСОБА_1 про необхідність повної відмови у позові лише у зв`язку з ненаданням позивачем ТОВ «ФК «Фангарант Груп» журналів входів, записів усіх консультацій і перевірених завдань.
Відсутність таких доказів унеможливлює висновок про фактичне проходження відповідачем усіх можливих елементів курсу, але не спростовує визнаного відповідачем факту отримання доступу та користування частиною навчальних матеріалів.
Судові витрати
Позивачем ТОВ «ФК «Фангарант Груп» при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 11 березня 2026 року № 1927.
Позовні вимоги заявлено на загальну суму 18 571 грн 42 коп. Суд задовольняє позов у частині 14 285 грн 71 коп., що становить 76,923 відсотка від заявленої ціни позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить: 2 662 грн 40 коп. ? 14 285 грн 71 коп. ? 18 571 грн 42 коп. = 2 048 грн.
Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп» необхідно стягнути 2 048 грн судового збору.
Інших фактичних даних, які мають значення для справи, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 43, 76–82, 89, 100, 141, 178, 211, 223, 258, 259, 263–265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 11, 202, 203, 205, 207, 230, 509, 512, 514, 518, 525, 526, 530, 549, 551, 610–612, 627, 629, 901, 903, 1077 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 10, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором про отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше™ від 13 вересня 2025 року № 60200403600 у розмірі 14 285 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 71 копійка.
У задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про стягнення з ОСОБА_1 неустойки у розмірі 4 285 (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 71 копійка — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» судовий збір у розмірі 2 048 (дві тисячі сорок вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або якщо справу розглянуто без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 08 липня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 21, корпус В, офіс 1, код ЄДРПОУ 38922870.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А.Ю. Собчук