Справа 521/12589/26
Номер провадження 3/521/3910/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року м.Одеса
Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді – Крижановського О.В.,
за участю секретаря – Андріяненко К.О.,
прокурора – Пашкевич О., 
особи яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м.Одеси матеріали, що надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки НПУ за протоколом №705/2026 від 17.07.2026 року, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше працевлаштована на посаді молодшого інспектора відділу охорони ДУ «Одеська виправна колонія №14», за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:
До Хаджибейського районного суду м.Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №705/2026 від 17.07.2026 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
З протоколу вбачається наступне.
ОСОБА_1 , припинивши з 11.08.2023 року діяльність на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», маючи спеціальне звання молодшого сержанта внутрішньої служби та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 19.05.2026, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги а. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
09.11.2022 року відповідно до наказу Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» № 105/ОС-22 від 09.11.2022 ОСОБА_1 призначена на посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної кримінально-виконавчої служби. 
11.08.2023 року відповідно до наказу Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» № 79/ОС-23 від 11.08.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)». 
Згідно ч. 1, п. 1, п.п. «д» ст. 3 Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону - є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби. 
Таким чином, молодший інспектор відділу охорони Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та Примітки до ст. 172-6 КУпАП, зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі визначені ст. 45 вказаного Закону.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.п. "а", "в"-" " п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
На виконання вище зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 зобов`язана була подати щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік не пізніше 31.03.2024. Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, припинивши 11.08.2023 року діяльність на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», за відсутності поважних причин, в порушення абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, лише 19.05.2026р. о 18 год. 05 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Прокурор Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси Пашкевич О., надала висновок, у якому просила визнати  ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити покарання у вигляді штрафу. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні, вважала за доцільне провадження по справі закрити на підставі ч.4 ст.38 КУпАП. 
Дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, відповідно до ст. 51-1 Закону України «Про запобігання корупції», національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо своєчасності подання ; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль.
Тобто, такий вид контролю як контроль за своєчасністю подання декларацій відноситься до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.
Стаття 51-2 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.
Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.
Також, відповідно до п.п. 7, 8 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство відповідно до вимог Закону письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом 10 днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію. Також, у разі встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного органу та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити достатні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного правопорушення. Об`єктивними такі дані можуть бути лише у зв`язку з їх виявленням та встановленням компетентним державним органом в установленому законом порядку.
Викладені вище норми законодавства дають підстави для висновку, що таким порядком перед початком перевірки щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є здійснення НАЗК контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування, встановлення за результатами такої перевірки факту порушення антикорупційного законодавства, а також відображення цього факту у відповідному рішенні НАЗК.
Таким чином, початку перевірки органом Національної поліції, збиранню ним доказів і складенню протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, повинно передувати отримання у встановленому законом порядку висновків НАЗК як єдиного суб`єкта, уповноваженого державою на здійснення контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що Національним агентство з питань запобігання корупції не було здійснено повідомлення спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а також керівника державного органу про факт неподання декларації ОСОБА_1 , тобто цим органом не було виявлено ознак правопорушення та не було ініційоване питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Тобто, контроль за своєчасністю подання декларації ОСОБА_1 уповноваженою особою, а саме НАЗК не проводився (відповідно дмо ст.ст.51-1 та 51-2 Закону України «Про запобігання корупції»).
Суд звертає увагу на те, що сам факт несвоєчасного подання декларації не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення. Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларацій настає лише у разі подання її з порушенням встановлених строків без поважних причин. Такий факт може бути встановлений лише після проведення відповідної перевірки. Про це ж зазначено у листі голови НАЗК на ім`я Генерального прокурора України №44-06/21566/19 від 21.03.2019 року.
Одночасно із цим, уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення особа Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, діючи поза межами своїх повноважень, тобто будучи особою, не наділеною повноваженнями щодо виявлення неподання чи несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не маючи повного доступу до реєстру декларацій, розпочала збір доказів в адміністративній справі.
Згідно із положеннями КУпАП та вимог Закону України «Про Національну поліцію», органи поліції дійсно мають право у межах здійснення своїх повноважень виявляти адміністративні правопорушення, а також здійснювати збір матеріалів у межах оформлення справи про адміністративні правопорушення, віднесені до їх компетенції, однак ці повноваження обмежені вимогами спеціального Закону, а саме Закону України «Про запобігання корупції», яким чітко визначено порядок контролю за своєчасністю подання декларації суб`єктом декларування, а саме орган, який здійснює цей контроль та процедуру повідомлення про встановлення факту неподання або несвоєчасного подання декларації спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, і лише після дотримання всіх зазначених умов, у посадової особи органу поліції виникають повноваження щодо здійснення заходів на притягнення суб`єкта декларування до адміністративної відповідальності.
Отже, аналізуючи вищевказані норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що всі дії щодо збирання доказів у даній справі були проведені неуповноваженою особою органу поліції, без дотримання встановленого законодавством порядку виявлення факту несвоєчасності подання декларації, що вказує на неможливість визнання зібраних доказів належними і допустимими.
Враховуючи вищевикладене та на підставі матеріалів адміністративної справи, суддя приходить до висновку, що в ході збору доказів, особа уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не залучила до матеріалів справи певні докази, які б свідчили про наявність в діях особи ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме до матеріалів провадження не було долучено належним чином оформлені відомості з реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, держателем яких є Національне агентство з запобігання корупції.
Крім того, згідно зі ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень ст. 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.
Так, у справі «Волков проти України» (OleksandrVolkovv.Ukraine,рішення від 09.01.2013 року, заява №21722/11) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).
З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2026 року оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Коваль В.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол №705/2026 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
У протоколі зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 18 година 05 хвилин 19.05.2026 року (час та дата несвоєчасного подання декларації).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2026 року протокол відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, надійшов до суду.
Так, суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є окремою процесуальною дією, що вчинена на підставі виявленого факту порушення. А факт виявлення порушення це окрема подія, що завжди передує складанню протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відтак, моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на думку суду, є суб`єктивний момент отримання уповноваженим органом інформації про таке правопорушення.
Зазначена вище позиція підтверджується судовою практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №149/2498/17 постанова від 28.02.2019 року, де колегія суддів зазначає, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
З поміж цього, враховуючи норму Закон України №3384-IX від 12.10.2023 року, та те що уповноважена особа на виявлення правопорушення пов`язаного з корупцією з 01.04.2024 року (перший день бездіяльності суб`єкта декларування на подачу декларації) мала великий проміжок часу на виявлення правопорушення та фіксацію правопорушення пов`язаного з корупцією.
Оскільки, до матеріалів адміністративної справи не долучено повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції про факт неподання декларації ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості встановити дату виявлення вказаного адміністративного правопорушення, та обрахувати строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.
Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Разом з цим, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 38, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 247, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративні правопорушення за протоколом №705/2026 від 17.07.2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Крижановський