490/5473/26 від30.07.2026
н\п 3/490/1586/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Ведмеденко А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 , 1981 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу №347 від 09.06.2026, при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НПК АМЕТИСТ» (код ЄДРПОУ 34651719), за адресою: місто Миколаїв, вулиця Архітектора Старова, 4, корпус б, квартира 39, встановлено, що директор ТОВ «НПК АМЕТИСТ» ОСОБА_1 вчинив правопорушення в частині ведення податкового обліку, а саме: завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в періоді що перевірявся за 225 рік на суму 2 172 241 грн та занижено податок на прибуток в періоді що перевірявся на загальну суму 4 584 627 грн за 2024 рік, (безпідставно зменшено доходів від реалізації товарів внаслідок вирахування з їх складу суми акцизного податку, нарахованого на роздріб, що не підтверджена даними звітів та фіскальними документами; внаслідок вирахування з їх складу вартості поворотної тари, яке не підтверджено первинними документами та внаслідок не відображення у їх складі операцій з реалізації товарів у повному обсязі; та завищено витрати за рахунок включення до їх складу сум по операціям, що не підтверджені первинними документами, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування в розмірі 25 470 151 грн та завищення об?єкта оподаткування податком на прибуток за 2025 рік на суму 2 061 445 грн та ТОВ «НПК АМЕТИСТ», завищено від?ємне значення об?єкта оподаткування податком на прибуток за 2025 рік на суму 110796 грн внаслідок не включення до рядка 3.1.11 додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2025 рік суми витрат від визнаних штрафів, нарахованих контролюючими органами, в розмірі 110 796,08 гривень), а також занижено податок на додану вартість на загальну суму 177 328 грн (завищення податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок не включення суми коригування податку на додану вартість в розмірі «-» 30 368 грн по зареєстрованим в ЄРПН розрахункам коригування до податкових накладних та безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість на суму 146 960 грн по податковим накладним, які не зареєстровані в ЄРПН, чим порушено п. 44.1, п. 44.2, ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135, п.п. 140.5.11, п.140.5, п. 192.1, ст. 192, п.198 ст.198, п. 200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Зважаючи на викладені обставини, особа була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не подала письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явилася, її поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
Відтак, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП України, вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.245 КУпАП України, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП України, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.
З протоколу про адміністративне правопорушення №347 від 09.06.2026 вбачається, що головний бухгалтер ТОВ «НПК АМЕТИСТ» ОСОБА_1 вчинив правопорушення в частині ведення податкового обліку, а саме: завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в періоді що перевірявся за 225 рік на суму 2 172 241 грн та занижено податок на прибуток в періоді що перевірявся на загальну суму 4 584 627 грн за 2024 рік, (безпідставно зменшено доходів від реалізації товарів внаслідок вирахування з їх складу суми акцизного податку, нарахованого на роздріб, що не підтверджена даними звітів та фіскальними документами; внаслідок вирахування з їх складу вартості поворотної тари, яке не підтверджено первинними документами та внаслідок не відображення у їх складі операцій з реалізації товарів у повному обсязі; та завищено витрати за рахунок включення до їх складу сум по операціям, що не підтверджені первинними документами, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування в розмірі 25 470 151 грн та завищення об?єкта оподаткування податком на прибуток за 2025 рік на суму 2 061 445 грн та ТОВ «НПК АМЕТИСТ», завищено від?ємне значення об?єкта оподаткування податком на прибуток за 2025 рік на суму 110796 грн внаслідок не включення до рядка 3.1.11 додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2025 рік суми витрат від визнаних штрафів, нарахованих контролюючими органами, в розмірі 110 796,08 гривень), а також занижено податок на додану вартість на загальну суму 177 328 грн (завищення податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок не включення суми коригування податку на додану вартість в розмірі «-» 30 368 грн по зареєстрованим в ЄРПН розрахункам коригування до податкових накладних та безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість на суму 146 960 грн по податковим накладним, які не зареєстровані в ЄРПН, чим порушено п. 44.1, п. 44.2, ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135, п.п. 140.5.11, п.140.5, п. 192.1, ст. 192, п.198 ст.198, п. 200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.
Однак, протокол не містить суті правопорушення, тобто відсутнє викладення тих обставин, дій та бездіяльності, що на думку особи, що складає протокол, утворює склад адміністративного правопорушення, та обґрунтовує дії (бездіяльність) які призвели до порушення ведення податкового обліку. Матеріали справи не містять інших доказів, крім протоколу та акту перевірки, які б підтверджували вину ОСОБА_1 .
При цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо того чи було після складення акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу, чи було воно оскаржено суб`єктом господарської діяльності, а також чи є суми, вказані податковим органом в акті №8161/14-29-07-03/34651719 від 22.05.2026, узгодженими, згідно податкового законодавства (п.п.56.17, 56.18 Податкового кодексу України), оскільки сам по собі акт документальної перевірки є ненормативним правовим актом, який не породжує певні правові наслідки, не створює юридичний стан і не спрямований на регулювання суспільних відносин.
Таким чином, відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, висновки якого самі по собі не можуть бути достатньою підставою для вирішення справи по суті без їх належної перевірки та підтвердження іншими доказами.
Відповідно до змісту п.86.1.ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до практики Верховного Суду, згідно з якою неодноразово наголошувалось на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, який фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. В силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню. Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14.
Згідно зі статтею 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Отже, вищевказані недоліки, наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути усунуті судом.
Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення формально підійшла до з`ясування всіх істотних обставин у справі, а тому наведені вище обставини позбавляють суд можливості всебічно і повно з`ясувати обставини справи, а відтак вирішити справу у точній відповідності із законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 222, 245, 256, 278 КУпАП, суд, 
П О С Т А Н О В И В : 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Л.Лященко