Справа № 420/21760/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДМС України в Одеській області (вул..Преображенська,44, м.Одеса, 65045) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) вилучити із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області та перевести до статусу: «Діючий документ».
стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року, про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (надалі – оскаржуване рішення) є необгунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 21 липня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказав, що рішення про встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України» прийнято подання неправдивих відомостей, підроблених документів, обману або приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності яких стосовно особи не могло бути прийняте таке рішення, зокрема повідомлення правоохоронного, розвідувального, контррозвідувального органу разом з документами, що підтверджують зазначені факти, а саме: подання про скасування громадянства України Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України від 04.05.2026 № 52493-2026, рішенням ГУ ДМС в Одеській області від 05.05.2026 скасовано рішення ГУ МВС України в Одеській області про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи викладен, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Великомихайлівським РС ГУ ДМС в Одеській області 13.12.2016 визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Азербайджан набув громадянство України шляхом встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» згідно рішення ГУМВС України в Одеській області від 24.05.2007 року.
Позивачем були отримані паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданий 11.01.2018 року ГУ ДМС в Одеській області.
13.12.2023 року до Головного управління ДМС України в Одеській області надійшло подання ГУНП Одеській області № 15/2743 від 13.12.2023 року про скасування громадянства України ОСОБА_1 , разом з додатками. Також 12.08.2025 року надійшов лист-подання Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НПУ про скасування громадянства України ОСОБА_1 .
23.10.2025 року начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області був затверджений висновок про відміну рішення щодо встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , відповідно до якого було відмінено рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 ; визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 13.12.2016 року Великомихайлівським PC ГУ ДМС в Одеській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , виданий 11.01.2018 року органом 5102.
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України та до Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення – висновку від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити з бази даних ДМС України відомості про визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_4 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області на ім`я громадянина України ОСОБА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року по справі № 420/37263/25 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року по справі № 420/37263/25 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Скасовано Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року. Прийнято нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити із бази даних Державної міграційної служби України відомості про визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_1 11.01.2018 року органом 5102. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
На адвокатський запит до ГУ ДМС України в Одеській області про надання інформації щодо прийняття нових рішень по ОСОБА_1 , ГУ ДМСУ в Одеській області листом від 22.05.2026 року повідомило, що на підставі подання Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ № 52493-2026 від 04.05.2026 року, рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 05.05.2026 року скасовано громадянство України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також в листі зазначалось, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУ МВСУ в Одеській області внесено 06.05.2026 року до ЄІАС УМП ІП «Недійсні документи».
На адвокатський запит до ГУ ДМС України в Одеській області про надання копії рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 05.05.2026 року, яким скасовано рішення про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ГУ ДМС України в Одеській області супровідним листом від 04.06.2026 року надало Подання начальника Роздільнянського відділу ГУ ДМС України в Одеській області про скасування рішення про встановлення належності до громадянства України від 05.05.2026 року та оскаржуване Рішення від 05.05.2026 року.
В оскаржуваному Рішенні ГУ ДМС України в Одеській області від 05.05.2026 року зазначено, що Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року, про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , скасовано у зв`язку з тим, що рішення про встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України» прийнято внаслідок подання неправдивих відомостей, підроблених документів, обману або приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого стосовно особи не могло бути прийнято таке рішення, зокрема повідомлення правоохоронного, розвідувального, контррозвідувального органу разом із документами, що підтверджують зазначені факти, а саме: подання про скасування громадянства України Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ № 52493-2026 від 04.05.2026 року.
Позивач вважає Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) протиправним та за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначає Закон України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі – Закон № 2235-III).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закон України «Про громадянство», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Стаття 3 Закон України «Про громадянство» визначає належність до громадянства України.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закон України «Про громадянство», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.
Механізм визнання особи громадянином України за правилами (ознаками), установленими у пунктах 1-3 частини першої статті 3 Закону № 2235-III, покликаний врегулювати правовий статус колишніх громадян СРСР та інших осіб, які не були громадянами інших країн, які проживали чи опинилися і залишилися на території України після проголошення нею незалежності.
Належність вказаних осіб до громадянства України визначалася під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорти громадянина України зразка 1994 року. В окремих випадках цей механізм може бути застосовано і тепер, якщо особа - колишній громадянин СРСР (особа без громадянства), з тих чи інших причин не врегулювала питання свого громадянства після розпаду СРСР.
Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 був затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі – Порядок № 215), який відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно п. 1 Розділу І цього Порядку (в редакції на час звернення позивача за встановленням належності до громадянства), для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Розділом ІІ Порядку № 215 визначені документи, що подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також виходу з громадянства України.
Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Порядку № 215, встановлення належності до громадянства України стосується:
а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:
осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України;
осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;
б) дітей осіб, зазначених у підпункті "а" цього пункту;
в) дітей, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року виховувалися в державних дитячих закладах України.
Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.
Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.
Відповідно до пункту 10 Розділу ІІ Порядку № 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону (2235-14) належності до громадянства України дитини один із її батьків або інший законний представник подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України дитини;
б) копію свідоцтва про народження дитини;
в) один із таких документів:
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) дитини або іншого її законного представника, з яким дитина постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- копії паспортів батьків дитини (одного з них), іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків дитини (одного з них) чи іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що особа за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року перебувала у громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала чи проживала на території України;
- рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого її законного представника, з яким дитина постійно проживала, за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства визначений Розділом IV Порядку № 215.
Так, згідно п. 89 Розділу IV Порядку № 215 (порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України), районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.
Відповідно до п. 90 Розділу IV Порядку № 215, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон (2235-14) пов`язує належність особи до громадянства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон (2235-14) пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон (2235-14) пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.
Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником.
Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.
Судом встановлено, що 24.04.2007 року позивач звернувся до СПІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» та надав зокрема наступні документи:
- висновок СГІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2007 року за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 ;
- довідку СГІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 24.04.2007 року про те, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_2 перебував у громадянстві колишнього СРСР;
- рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.03.2007 року, справа № 2-о-18/2007, про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року. 
Після проведення перевірок визначених законодавством і не виявленням підстав для відмови, Рішенням ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року Позивачу було встановлено належність до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» та видано довідку № 303004 про набуття громадянства України.
Надалі Позивачем було отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУ МВСУ в Одеській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_4 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області.
Таким чином, із викладеного можна встановити, що в 2007 році на підтвердження факту проживання на території України Позивачем надане рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.03.2007 року, справа № 2-о-18/2007, доказів скасування якого, чи його перегляду до суду не надано, тобто воно набрало законної сили та є чинним.
Необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, проте, під час процедури прийняття оскаржуваного рішення, Відповідач не підготував документи, які підтверджували б те, що Позивач дійсно набув громадянство України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховував суттєві факти, за наявності яких особа не може набути громадянство України.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України було подання про скасування громадянства України Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ № 52493-2026 від 04.05.2026 року.
У відзиві відповідач зазначає, що Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області, згідно доручення слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, здійснювалось оперативне супроводження матеріалів, за фактом скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України ЄРДР №12023162510001292 від 28.09.2023.
13.10.2023 отримано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси Дерус А.В. по справі № 522/20095/23 в рамках провадження № 1-кс/522/6486/23, на отримання тимчасового доступу до документації, з можливістю вилучення оригіналів документації: справи № 303004 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться у володінні ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, за адресою: АДРЕСА_2 . 
Під час вивчення вищевказаної особової справи було встановлено, що у 2007 році ОСОБА_1 звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з проханням постановити рішення по факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув громадянство України в квітні 2007 року відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, (громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України). Вказаний факт підтверджений рішенням Великомихайлівського районного суду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на своїх вимогах, та пояснив, що встановлення факту постійного проживання на території України йому потрібно для підтвердження належності до громадянства України та отримування паспорта.
В рішенні Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 березня 2007 р., справа № 2-0-18/2007р., зазначено що в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 разом зі своїм батьком та братом, проживали з травня 1991 року по жовтень 1995 року в с. Стояново Великомохайлівського району Одеської області. 
Також до суду була надана довідка № 120 від 12.03.2007, видана Стоянівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, про те, що ОСОБА_5 проживав з 08 травня 1991 року в с. Стояново, Великомихайлівського району, Одеської області.
Проведеними заходами встановлено та допитано в рамках досудового розслідування в якості свідків мешканців с. Стоянове ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також старосту Стоянівського старостинского округу Гринчишина Ярослава Ярославовича, ІНФОРМАЦІЯ_3 
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 ніколи не мешкав в с. Стоянове Великомихайлівського району Одеської області, і вони не мають відношення до справи № 2-0-18/2007р. Великомихайлівського району Одеської області та ніколи не давали таких показів. ОСОБА_6 також пояснив, що ОСОБА_5 ніколи не мешкав в с. Стоянове Великомихайлівського району Одеської області та довідку № 120 від 12.03.2007, про те що ОСОБА_5 проживав з 08 травня 1991 року в с. Стояново Великомихайлівського району Одеської області не видавав. 
Також встановлено, що в квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до СГІРФО В-Михайлівського району РВ ГУМВС в Одеській області із заявою щодо надання громадянства України відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» співробітниками СГІРФО В-Михайлівського району РВ ГУМВС в Одеській області проводилось впізнання особи ОСОБА_1 по фотокарткам трьома мешканцями с. Новоборисівка Розділянського району Одеської області, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Новоборисівка, Розділянський район район, Одеської області, фактично мешкає: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично мешкає: АДРЕСА_5 (за наявною інформацією перебуває за межами України).
Впізнання особи ОСОБА_10 , проводив по фотокарткам начальник сектору ГІРФО В-Михайлівського району РВ ГУМВС України в Одеській області – Вацьков Олександр Леонідович, ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично мешкає: АДРЕСА_6 . 
24.11.2023 слідчим слідчого відділу ВП № 2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області допитані в якості свідків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які пояснили, що родина та члени сім`ї Ісмайлових їм незнайомі, ніяких документів стосовно факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до 1991 року не підписували та не могли підписувати у зв`язку з тим, що даний факт їм невідомий. 
Крім того, допитаний в якості свідка колишній працівник сектору ГІРФОВ Михайлівського району РВ ГУМВС України в Одеській області – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який пояснив, що займався збором матеріалів особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в його обов`язок входило встановити факт проживання на території України до 1991 року вищевказаної особи, однак, вказаний факт встановити він не зміг.
Суд зауважує, що попри наведене відповідачем жодних вироків суду відносно Позивача про підроблення документів, внесення неправдивих відомостей щодо себе або подання фальшивих документів для набуття громадянства України не виносилось.
Подана Позивачем заява про встановлення належності до громадянства України з доданими до неї документами була перевірена як уповноваженими посадовими особами СПІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області, так і уповноваженими посадовими особами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за результатами чого Рішенням ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року Позивачу було встановлено належність до громадянства України.
При цьому така перевірка стосувалась як відповідності оформлення документів щодо встановлення належності до громадянства України вимогам законодавства України, так і підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон «Про громадянство України» пов`язує належність позивача до громадянства України. 
В оскаржуваному рішенні не зазначено, яких саме свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів надав Позивач під час звернення із заявою про встановлення належності громадянства України.
Затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень визначено перелік документів, які подаються для, зокрема, встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, а також для оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
При цьому для встановлення належності до громадянства України передбачено подання певного окремого переліку документів, який є відмінним від переліку документів, який необхідно надати для оформлення набуття громадянства України, в тому числі і для оформлення набуття громадянства за територіальним походженням. 
Слід також звернути увагу на те, що Закон України «Про громадянство» передбачає можливість скасування лише рішення про оформлення набуття громадянства України (стаття 21 Закону України «Про громадянство»), якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону. 
Так, за положеннями статті 21 Закону України «Про громадянство» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
В свою чергу Закон України «Про громадянство» не передбачає можливості та не встановлює правових підстав для відміни, скасування чи визнання недійсним рішення про встановлення належності до громадянства України відповідно до ст. 3 цього Закону. Не встановлює цього і Порядок № 215. 
В оскаржуваному рішенні про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року, про встановлення належності Позивача до громадянства України, Відповідачем не зазначено жодної норми чинного законодавства, яка б передбачала наявність повноважень міграційного органу на прийняття рішення про скасування попередньо прийнятого рішення про встановлення належності до громадянства України.
В даному випадку Відповідачем не доведено наявності правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, що свідчить про недотримання ним принципу законності.
Порядком № 215, чинним станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, було передбачено подання серед переліку документів, окрім заяви про встановлення належності до громадянства України, одного із документів, який підтверджує факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, зокрема, рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
При зверненні Позивача до уповноваженого органу із заявою про встановлення належності до громадянства України, ним було подано рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 березня 2007 року, прийняте у справі №2-о-18/2007р., яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України з 08 травня 1991 року (включаючи момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та вступу в силу Закону України «Про громадянство України» 13.11.1991 року) по теперішній час. Вказане рішення суду набрало законної сили 27.03.2007 року, є чинним та на даний час не скасовано.
Згідно ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
В свою чергу встановлення судовим рішенням факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року особи, яка не була громадянином іншої держави, є підставою для встановлення належності до громадянства України відповідно, зокрема, до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Враховуючи подання Позивачем для визнання належності до громадянства України уповноваженому органу судового рішення, яке набрало законної сили, яким встановлено факт його проживання на території України як станом на 24 серпня 1991 року, так і станом на 13 листопада 1991 року, а також інших документів, зокрема, заяви про встановлення належності до громадянства України з доданими до нього документами, Позивачем були дотримані вимоги Порядку № 215 та надані всі передбачені цим Порядком документи, необхідні для прийняття рішення про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України».
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказаний принцип заснованості на законі, який дістав свого закріплення у ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачає, що межі діяльності суб`єктів публічної адміністрації обмежені положеннями законодавчих актів. Наведене конституційне положення є способом розширеного викладення принципу "дозволено тільки те, що прямо передбачено законом".
В даному випадку відповідачем не доведено наявності правових підстав для прийняття оскаржуваного висновку, що свідчить про недотримання ним принципу законності.
Суд звертає увагу на те, що Порядком № 215, чинним станом на момент прийняття рішення про встановлення належності позивача до громадянства України, було передбачено подання серед переліку документів, окрім заяви про встановлення належності до громадянства України, одного із документів, який підтверджує факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, зокрема, рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, при зверненні позивача до уповноваженого органу із заявою про встановлення належності до громадянства України, ним було подано рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 березня 2007 року, прийняте у справі №2-о-18/2007р., яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України з 08 травня 1991 року (включаючи момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та вступу в силу Закону України «Про громадянство України» 13.11.1991 року) по теперішній час.
В свою чергу зазначення у п. 10 Порядку № 215 про необхідність подання рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання дитини на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, вказує саме на те, що таке судове рішення за приналежністю повинно стосуватись особи дитини, а не її батьків.
Враховуючи перелік документів, який визначений Порядком № 215, та який був поданий позивачем до уповноваженого органу для прийняття рішення про встановлення належності до громадянства, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про встановлення факту постійного проживання на території Україн6и станом на 24.08.1991 року, безпідставним є посилання відповідача на те, що рішення компетентних органів були прийняті на підставі неправдивих відомостей/фальшивих документів.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини суд доходить висновку, що Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є протиправним та підлягає скасуванню.
Окремо суд звертає увагу на правові наслідки прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, які призвело до фактичного настання стану без громадянства для позивача.
Суд зазначає, що у разі необґрунтованого, формального, без належної доказової бази та юридичної мотивації скасування рішення про визнання належності до громадянства України, особа фактично позбавляється будь-якого громадянства. Така ситуація тягне за собою не лише юридичну нестабільність статусу особою, а і є особливо загрозливою з огляду на відсутність у позивача підтвердженого громадянства іншої держави.
Держава має позитивний обов`язок гарантувати стабільність громадянського статусу особи та забезпечувати ефективні юридичні механізми його захисту.
Судом встановлено, що внаслідок прийняття відповідачем протиправного Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» внесено відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області.
З огляду на викладене позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) вилучити із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області та перевести до статусу: «Діючий документ» підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин .
Приписами ч.1 ст.76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів у розумінні ст. 76 КАС України на підтвердження факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, таких, наприклад, як вирок суду за ст. 358 Кримінального кодексу України.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.11.2018 року по адміністративній справі № 820/1293/16 (провадження № К/9901/10802/18).
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
До суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, в якому відповідач посилається на зловживання позивачем процесуальними правами.
В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що згідно відомостей з підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) до Одеського окружного адміністративного суду 08.07.2026 представником ОСОБА_1 адвокатом Скибою Євгеном Анатолійовичем подано позовну заяву до ГУ ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.05.2026 про скасування рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області та перевести до статусу: «Діючий документ».
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №420/20827/26 визначений склад суду - суддя Білостоцький О.В.
10.07.2026 за вх. № ЕС77879/26 від представника ОСОБА_1 адвокатом Скибою Є.А. надійшла заява про повернення позовної заяви. 
Ухвалою судді Білостоцького О.В. від 10.07.2026 заяву задоволено та повернуто позовну заяву з додатками позивачу.
Разом з цим, 16.07.2026 представником ОСОБА_1 адвокатом Скибою Євгеном Анатолійовичем подано позовну заяву до ГУ ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасувати Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.05.2026 про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області та перевести до статусу: «Діючий документ».
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №420/21760/26 визначений склад суду - суддя Єфіменко К.С.
Заявник вказує, що зміст та обґрунтування даної позовної заяви у справі № 420/21760/26 та заяви у справі № 420/20827/26 є ідентичними, а тому ГУ ДМС в Одеській області вважає, що повторне подання позову з ідентичними вимогами і обґрунтуванням є умисними діями спрямованими на маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями та відповідно є зловживанням процесуальними правами.
Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав зловживання позивачем процесуальними правами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Частиною другою цієї статті передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Відповідно до ч.3 ст.45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Судом встановлено, що на час повторного звернення позивача до суду, іншого тотожного позову в провадженні не існувало.
Так, відповідач фактично ототожнює повторне звернення після повернення позовної заяви з одночасним поданням декількох позовів
Судом з`ясовано, що 08.07.2026 року було подано первісну позовну заяву у справі № 420/20827/26, а 10.07.2026 року суд постановив ухвалу про повернення цієї позовної заяви;
Згодом 16.07.2026 року, тобто після завершення розгляду питання щодо первісної позовної заяви, позов було подано повторно.
Отже, два тотожні позови одночасно на розгляді суду не перебували. На дату подання позову у справі № 420/21760/26 попередню позовну заяву вже було повернуто ухвалою суду.
КАС України прямо дозволяє відкликати позов до відкриття провадження та повторно звернутися до суду. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання.
З огляду на викладене, суд зазначає, що подання повторно адміністративного позову не є підставою для визнання зловживанням позивачем процесуальними правами.
Враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав зловживання позивачем процесуальними правами.
З огляду на викладене, клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду не підлягають задоволенню.
До суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в якому просить залучити до участі в справі № 420/21760/26 Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Вадима Корженка, 23, м. Одеса, 65048, код ЄДРПОУ 43305056) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
В обґрунтування клопотання зазначено, що з матеріалів особової справи підставою для прийняття рішення від 05.05.2026 № 5101110500001945 про скасування рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 про встановлення належності до громадянства України стало вмотивоване подання Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 04.05.2026 № 52493-2026, а тому на думку відповідача рішення у справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки.
Розглянувши матеріали справи в частині заявленого клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Відповідно до ч.4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду в справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарг на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.
Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі за умови, що рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи по суті, може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки таких осіб.
Оскільки Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в межах своїх повноважень звернулося до Відповідача з Поданням від 04.05.2026 № 52493-2026 про скасування громадянства України Позивача .
Під час прийняття оскаржуваного рішення Відповідачем надано оцінку фактів та підстав викладених у поданні Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Предметом оскарження в даній справі не є ані Подання від 04.05.2026 № 52493-2026 Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, ані їх дії. А від так рішення по справі ніяким чином не зачепить права та обов`язки Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Відтак клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДМС України в Одеській області (вул..Преображенська,44, м.Одеса, 65045) про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити.
У задоволенні клопотання Головного управління ДМС України в Одеській області (вул..Преображенська,44, м.Одеса, 65045) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору- відмовити.
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДМС України в Одеській області (вул..Преображенська,44, м.Одеса, 65045) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 37811384) від 05.05.2026 року про скасування Рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про встановлення належності до громадянства України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул..Преображенська,44, м.Одеса, 65045, код ЄДРПОУ: 37811384) вилучити із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами у ІП «Недійні документи» відомості про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУ МВС України в Одеській області та перевести до статусу: «Діючий документ».
Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44, код ЄДРПОУ 37811384) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_7 ) сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко