Справа № 644/12151/25 
Провадження № 3/644/184/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
13 липня 2026 р. м.Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Ритова Я.М.,
за участю секретаря Швайка О.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Монастирьової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

09.12.2025 року, в 12 год. 20 хв., в м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 320, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA, днз НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло неприродна блідість, поведінка, ще не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ, за адресою: м. Харків вул. Ахієзерів, 18А з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. 
В судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 09 грудня 2025 року він керував автомобілем марки TOYOTA COROLLA, днз НОМЕР_2 . Був зупинений працівником поліції на блокпосту, який розташований на в`їзді в місто Харків. Відбулася розмова між ним та співробітниками поліції, під час якої інспектор поліції повідомив йому, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння і запропонував проїхати у медичний заклад для огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Він не відмовлявся від проходження огляду та повідомив, що дійсно вживав лікарський препарат, але той, який йому рекомендував лікар. Через деякий час йому зателефонувала дружина та поцікавилася, коли він приїде за нею та дітьми, тому що на вулиці прохолодно і вони потрапили під дощ. Також йому зателефонували з його роботи і повідомили про вихід з ладу опалювальної техніки. Ще, під час розмови, один із співробітників поліції повідомив про ракетну небезпеку. Врахувавши вся ці фактори, з метою недопущення виникнення небезпеки для своєї дружини та дітей, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Цю відмову він озвучив лише через обставини непереборної сили, які виникли у зв`язку із поганими погодними умовами, повітряною тривогою та виходом з ладу опалювальної техніки
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Монастирьова І.М., під час судового засідання, наголосила, що процес фіксації події не був безперервним, містить часові прогалини і тому просила суд визнати додані до справи оптичні диски з відеозаписами недопустимими та неналежними доказами. На ОСОБА_1 співробітниками поліції чинився психологічний тиск, з метою провокації його на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Насправді, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся. 
Зазначила, що співробітниками поліції був порушений порядок огляду на стан сп`яніння, що процесуальна фіксація збору матеріалів адміністративної справи була здійснена неналежним чином, а це, у всій своїй сукупності, свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому існують достатні підстави для закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Більш детально обставини порушення порядку огляду вона виклала у наданому раніше до суду клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке просила врахувати під час прийняття судом рішення по справі. Просила закрити провадження по справі. 
Дійсно, адвокатом Монастирьовою І.М., до суду, було подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, в обгрунтування якого зазначено, що суть правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи та законодавству у зв`язку із цілою низкою порушень поліцейськими під час складання протоколу, не було дотримано законного порядку огляду на стан сп`яніння та фіксації самого процесу.
Працівниками поліції порушено вимогу ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» а саме: «звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.», даний обов`язок представниками поліції виконаний не був, так як початок відеозапису розпочато о 12:32:49 год., що підтверджується наданими до суду файлами «ехроrt-7b2bq» представниками поліції. Однак в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 12:20:00 було зупинено транспортний засіб. Що відбувалося 12 хвилин не зрозуміло. 
Відповідно до Інструкції із застосування органами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (наказ МВС № 1026), відеозапис правопорушення має бути безперервним. Поліцейський не має права вимикати камеру чи приховувати початок події. Часовий розрив у 12 хвилин свідчить про вибірковість фіксації та приховування дій поліції.
Порядок провадження у справах про адміністративні порушення визначається законодавством України про адміністративні правопорушення, зокрема Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України № від 1395 від 07.11.2015 року, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» за № 1413/2785 від 11 листопада 2015 р., затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. № 1452/735 та ін.
Крім того направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Досліджувати відеозаписи, які долучені до матеріалів даної адміністративної справи було встановлено порушення безперервності відеозйомки, на доданих до протоколу відеофайлах відсутні докази руху транспортного засобу, не встановлено, у який спосіб інспектор поліції виявив ознаки наркотичного сп`яніння, фіксації немає на відео з бодікамер співробітників екіпажу 0313, а в протоколі зазначено, що свідки не залучались, що є порушенням чинного законодавства.
Відповідно п. 9 ч. 1 статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції використовують спеціальні технічні засоби фото- і відеотехніку з виявлення та/або фіксації правопорушень та Наказом Міністерства Внутрішніх Справ № 1026 від 18.12.2018 передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Відповідно до п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом поліції.
Інструкцією, передбачено:
а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції).
б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, при перевірці документів, при поверхневій перевірці, при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.
Відеозапис з нагрудних камер поліцейських, наданий суду, є неповним. Він не відображає момент зупинки транспортного засобу та безперервний процес огляду, що суперечить вимогам ст. 283 КУпАП та практиці Верховного Суду, тому не можливо впевнитися, чи пропонувалося водієві пройти огляд законним чином.
У Постанові ВС/КАС по справі № 817/2451/17 від 27.02.2018 року чітко вказано, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише доступними доказами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб. Уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог не надали належну правову оцінку діям водія, відповідно до вимог законодавства не зібрали належних доказів, які б підтверджували провину водія.
Відповідно до практики Верховного Суду за ст. 266 КУпАП та Порядку № 1303, поліцейський зобов`язаний запропонувати водієві пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а в разі незгоди чи неможливості — у медичному закладі. Сама процедура пропозиції та (у разі наявності) відмови обов`язково фіксується на відео. Оскільки на відеозаписі цього немає, факт нібито «відмови» або ухилення не доведений жодним належним доказом.
В протоколі про адміністративне правопорушення, яке складене у відношенні ОСОБА_2 є невідповідності, а саме: в протоколі зазначено що у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Також ці ознаки саме наркотичного сп`яніння відображені в рапорті інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Віктора Бабіна від 09.12.2025 року.
Проте на відео з бодікамер поліцейського під час спілкування з водієм, працівники патрульної поліції з`ясовували чи вживає ОСОБА_2 взагалі якість лікарські або седативні препарати, про що останній повідомим, що взагалі вживає гідозепам, але не зазначив, що саме цього дня він його вживав, а повідомив лише, що коли має необхідність в їх застосуванні при неврозах, так як даний препарат призначений лікарем.
Дата складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння складений на ім`я ОСОБА_1 09.12.2025 року з зазначенням часу складення 12 год. 35 хв. На відео з бодікамер працівників поліції вбачається (відео 12:36:24, що підтверджується наданими файлами «ехроrt-7b2bq») поліцейський тільки йде виписувати вищезазначене направлення.
В направленні зазначено, що водій ОСОБА_2 (відмовився від проходження обстеження), однак на відео зазначено, що водій згоден проходити обстеження (відео 12:36:25, що підтверджується наданими файлами «ехроrt-7b2bq»), цитую водія: «Мне сказали надо ехать, поеду». Зазначені відомості не відповідають дійсності процесу.
В направленні зазначена причина обстеження, а саме ознаки наркотичного сп`яніння, а відповідно до відео бачимо що працівники поліції інкримінують ознаки зловживання лікарськими препаратами.
Поліцейські не стали дотримуватися законного порядку проведення огляду, не направили ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а відразу вписали в направленні відмову водія.
Своїми діями співробітники патрульної поліції спровокували водія на скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП пропонуючи відмовитись від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (відеозапис з 12:36:00 по 12:38:10 файл «ехроrt-7b2bq» відеозапису з бодікамери).
Фактично, ОСОБА_1 був спровокований на відмову від огляду на стан сп`яніння злагодженими діями двох членів екіпажу патрульної поліції.
Також звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_1 поспішав за своїми дітьми та на провокаційні дії співробітників поліції щодо відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції задав питання: «Якщо я відмовлюсь я можу їхати» (відео 12:36:50 файл «ехроrt-7b2bq» відеозапису з бодікамери) і отримав від співробітників поліції згоду після складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Далі захисник робить висновок що працівники поліції при складанні матеріалів невірно оцінили дорожню ситуацію, не зібрали належних доказів та не довели з урахуванням критеріїв «поза розумним сумнівом» наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
ВС у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а чітко вказав, що «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб. Уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог не надали належну правову оцінку діям водія, відповідно до вимог законодавства не зібрали належних доказів, які б підтверджували провину водія.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Тобто відсутність належних відеодоказів із спеціальних технічним приладів передбачає, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальност та вислухавши доводи її захисника, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.
Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз. 2,4 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії.
За змістом абзаців 3 та 5 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
За змістом частини 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно довідки тво інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 .
Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія свідчить про те, що останній знає Правила дорожнього руху, оскільки умовою отримання такого посвідчення є складання обов`язкового іспиту на знання цих Правил. При цьому, презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст. 68 Конституції України.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).
Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість..
Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку, а саме проходженням огляду на місці зупинки транспортного засобу або проходженням медичного огляду.
Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Розділом III Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Зокрема визначено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1); огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (пункт 4); за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).
Також, в сенсі положень ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я в присутності поліцейського.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин складання адмінматеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.
Наявним відеозаписом чітко зафіксовані факти керування транспортним засобом водієм – ОСОБА_1 (знаходження на території блокпосту біля транспортного засобу TOYOTA COROLLA, днз НОМЕР_2 ; неодноразове зазначення особисто ОСОБА_1 факту керування саме цим транспортним засобом під час здійснення відеофіксації процедури складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 ; відсутність заперечень щодо тверджень співробітника поліції про факт керування транспортним засобом TOYOTA COROLLA, днз НОМЕР_2 ), виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Враховуючи вищезазначені відомості відеозапису, суд дійшов висновку, що працівник поліції об`єктивно та законно розцінив дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не вживав активних дій, які могли свідчити про його реальне бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, посилаючись на незаконність дій працівників поліції.
Крім того, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.
Суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував вимоги п. 2.5 ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП, у зв`язку з чим, такі дії ОСОБА_1 були вірно розцінені працівником поліції як відмова від вказаного проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Аналізуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надуманими, такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком спростовуються зібраними по справі доказами, суд розцінює ці показання, як спосіб уникнути адміністративної відповідальності за вчинене. 
Цей висновок суду ґрунтується на досліджених судом матеріалах, які надійшли до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення і які були досліджені судом в судовому засіданні. 
Щодо доводів захисника ОСОБА_1 – адвоката Монастирьової І.М., про порушення співробітниками поліції порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 роз`яснення останньому наслідків відмови від проходження медичного огляду, на переконання суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки спростовуються відомостями, що містяться у справі, зокрема, долученим відеозаписом, з яких вбачається, що транспортний засіб TOYOTA COROLLA, днз НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, які несли чергування на блокпосту.
Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту оскаржена зазначена вище причина зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку.
Суд також враховує ту обставину, що ОСОБА_1 або його захисником Монастирьовою І.М., не подавалась заява до правоохоронних органів, у порядку ст. 214 КПК України, щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва УПП в Харківській області ДПП, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.
Вказані обставини, на переконання суду, беззаперечно свідчать про відсутність доказів щодо незаконності дій працівників поліції в частині зупинки транспортного засобу та вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Отже, враховуючи вимоги ст. 266 КУпАП та відсутність будь-яких скарг і заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування судом доводів сторони захисту щодо незаконності дій працівників поліції.
Належить також зазначити, що саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції в установленому порядку є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний знати ПДР та їх виконувати. 
Аналіз ст.ст. 130 КУпАП та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.
Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП, доводить суду, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП і кожна ця обставина як окрема так і у сукупності з іншими є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Дослідженими матеріалами справи встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535762 від 09 грудня 2025 року, складеним уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даними диска з відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора, дослідженого в судовому засіданні.
Враховуючи наявність відеозаписів події у цій справі, у суду відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535762 від 09 грудня 2025 року, з урахуванням усіх доказів у справі. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому було неодноразово продовжено.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, тобто до 08 лютого 2025 року до 05 години 30 хвилин.
Згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Ст. 24 вказаного закону передбачає додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Причина зупинки - перевірка документів у особи, що відповідає пункту 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Також встановлено, що водію ОСОБА_1 роз`яснювались поліцейським його законні права.
Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а тому, суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу серії ЕПР1 № 535762 від 09 грудня 2025 року відповідали вимогам цієї інструкції.
Таким чином, суддею достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України – не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Отже, сукупність вищенаведених доказів повністю підтверджує ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і є безсумнівними доказами порушення ним пункту 2.5 ПДР України.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішенння ЄС від 11.07.2013 у справі «Вєрєнцов проти України»).
Всебічно дослідивши вся обставини справи, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суддя прийшов до висновку про те, що вони дають можливості дійти поза розумним сумнівом обґрунтованого висновку щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі.
На підставі вищевикладеного, суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал та надані докази, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок (ГУК у Харківській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37874947, банк отримувача – Казначейство України(ЕАП), код банку отримувача (МФО) – 899998, рахунок отримувача – UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету – 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до положень ст.ст. 307–308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (код за ЄДРПОУ) – 37993783, банк отримувача- Казначейство України(ЕАП), код банку отримувача (МФО) – 899998, рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Повний текст постанови складений 16.07.2026 року.

Суддя Я.М. Ритов