Справа № 420/6997/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить: 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0022702-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на суму 181 854,08 грн., винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області;
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0022700-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на суму 204 906,00 грн., винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що нежитлові будівлі, площею 3 307,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування, в силу підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ за період з 01.01.2024 року по 31.05.2024 року, нежитлові будівлі, площею 3 007,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування, в силу підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ за період з 01.06.2024 року по 31.12.2024 року. Подані документи для застосування пільги по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України спочатку були враховані податковим органом, що підтверджується листом – відповіддю № 34604/6/15-32-24-09-06 від 30.07.2025 року, та новими винесеними податковими повідомленнями – рішеннями № 1405727-2409-1553 від 30.07.2025 року на суму 12673, 50 грн. та № 1405726-2409-1553 UA51100030000027628 на суму 2396,25 грн. В подальшому через півроку Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено нове податкове повідомлення-рішення № 0022702-2409-1553 UA51100030000027628 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік на суму 181 854,08 грн., яке є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, позивач вказує, що 07.01.2026 року Позивачкою було подано до Головного управління ДПС в Одеській області заяву з підтвердними документами для застосування пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2025 рік в силу підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України та тій підставі, що нежитлові будівлі, площею 3 007,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування. Проте, 20.02.2026 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення № 0022700-2409-1553 UA51100030000027628 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2025 рік на суму 204 906,00 грн. та нараховано податок на площу 3 415,10 кв.м. Протягом 2025 року ФОП ОСОБА_1 надавала в оренду частину нежитлового приміщення під офіс – площею 20,00 кв.м., та виробничі приміщення – площею 88,00 кв.м. орендарю ПМП «ЕХО», разом (108,00 кв.м.), згідно договору оренди № 01/01/2023 від 01.01.2023 року та нежитлові приміщення загальною площею 300,00 кв.м орендарю ТОВ «ТД «Белтранс», згідно договору № 07/06/2024-ТДБТ від 07.06.2024р. Іншу частину нежитлових будівель ОСОБА_1 використовувала у своїй господарській діяльності за призначенням (у промисловому виробництві), що підтверджується відповідними первинними документами (договори на виконання робіт, акти приймання – передачі виконаних робіт), які надавалися до податкового органу. Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки повинен складати: - за 2025 рік – 24 480,00 грн. (8 000,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2025 рік х 0,75 % (ставка податку) Х 408,00 кв.м. (площа нерухомого майна, що підлягає оподаткуванню).
Ухвалою від 17.03.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
01.04.2026 року до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що згідно інформаційно – комунікаційної системи ДПС у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3415,10 кв.м, набуття права власності з 30.09.2011, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34747830 . Керуючись підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України з урахуванням вимог статті 102 Кодексу, платнику контролюючим органом в автоматичному режимі сформовано ППР за вищезазначений об`єкт нерухомості: від 20.02.2026 за 2024 рік № 0022702-2409-1553- НОМЕР_2 у сумі 181 854,08 грн, за 2025 рік № 0022700-2409-1553- НОМЕР_2 у сумі 204 906,00 гривень.
Відповідач зазначає, що до Головного управління ДПС в Одеській області від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надійшла заява від 07.01.2026 (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2026 № 1822/6) щодо визначення об`єкта оподаткування за адресою: АДРЕСА_1 згідно з підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до заяви надано експертний висновок АС1 Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» за № 2029401 від 31.01.2024 року щодо ідентифікації об`єкта нерухомості, нежитлових будівель, загальною площею 3415,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , функціональне призначення (використання) яких «Будівлі промисловості» та визначеного коду об`єкта за Класифікатором будівель та споруд НК 018-2023 (далі-Класіфікатор) 1251.1, 1251.9 для будівель на загальну площу 2582,4 кв.м та для будівлі загальною площею 832,7 кв.м - 1220.9 «Будівлі офісні». Згідно з Класифікатором до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) належить клас «Будівлі промисловості» (код 1251), який включає будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств тощо. До групи «Будівлі офісні» (код 122) належать будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств. Тобто адміністративно-побутові (офісні) приміщення не підпадають під дію підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Враховуючи зазначене, будівлі що використовуються як адміністративно побутові, для конторських та адміністративних цілей (офісні), в тому числі для промислових підприємств, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з врахуванням рішень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад. В заяві, вказано на той факт що протягом року ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надавала в оренду частину нежитлового приміщення під офіс– площею 20,00 кв.м, та виробничі приміщення – площею 88,00 кв.м орендарю ПМП «ЄХО» та нежитлове приміщення загальною площею 300,00 кв.м орендарю ТОВ «ТД «Белтранс», згідно договору № 07/06/2024-ТДБТ від 07.03.2024 та інші нежитлові приміщення використовувала в підприємницькій діяльності. Надання об`єкту нерухомості або його частини в оренду, лізинг, позичку позбавляє суб`єкта господарювання (власника нерухомості) права при визначенні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки застосовувати положення підпункту «є» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України за весь об`єкт нерухомості. Враховуюче зазначене нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено на загальних підставах.
07.04.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно листа-відповіді Головного управління ДПС в Одеській області № 34604/6/15-32-24-09-06 від 30.07.2025 року, податковим органом було повідомлено, що за результатами проведеної звірки податкове повідомлення – рішення № 1124327-2409-1553 від 27.06.2025 року на суму 181 854,08 грн. було скасоване та у зв`язку із застосуванням пільги по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України за 2024 рік, сформовані нові податкові повідомлення рішення: № 1405727-2409-1553 від 30.07.2025 року на суму 12673, 50 грн. з площі 408, 00 кв.м.; №1405726-2409-1553-UA51100030000027628 на суму 2396,25 грн. з площі 108,00 кв.м. У подальшому ці податкові повідомлення-рішення були скасовані податковим органом, що свідчить про суперечливу поведінку контролюючого органу та порушення принципу стабільності податкового законодавства та принцип правової визначеності. Виходячи із системного тлумачення норм Податкового кодексу України, а також принципів застосування норм Конвенції з прав людини Європейським судом з прав людини, принцип стабільності передбачає, що окрім того, що норми права повинні бути чіткими та точними, вони повинні бути передбачуваними для суб`єкта на якого вони розповсюджуються. Таким чином, наявність підпункту «є» первинного пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України породжує у платників податків обґрунтовані «законні очікування» щодо майна (податку, штрафу), який підлягає (або не підлягає) сплаті.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Головним управлінням ДПС в Одеській області відносно фізичної особи ОСОБА_1 винесені податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нерухомого майна, а саме: 
за 2024 рік - податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0022702-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на загальну суму 181854,08 грн. - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості - АДРЕСА_1 ;
за 2025 рік - податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0022700-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на загальну суму 204906,00 грн. - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості - АДРЕСА_1 .
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України.
Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 ПК України.
Пунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно із положеннями пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема, господарські (присадибні) будівлі-допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.
У відповідності до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою ж оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України буквених підпунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.
Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Так, підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, належать будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).
Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.
Відповідно до ДК 018-2000 клас 1251 «Будівлі промислові» віднесено до групи 125 «Будівлі промислові та склади». Клас 1251 «Будівлі промислові» - це будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо. Цей клас не включає: резервуари, силоси та складські приміщення (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).
До класу 1251 «Будівлі промислові» включені підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».
При цьому, суд зазначає, що наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 «Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000» (набрав чинності 01.01.2024) затверджено новий класифікатор будівель та споруд.
Згідно ДК 018:2023, до класу 1251 ««Будівлі промислові» включені будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо.
Цей клас не включає:
резервуари, силоси та складські приміщення (1252);
будівлі сільськогосподарського призначення (1271);
комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Як зазначено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Прислівник «зокрема» вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює. Поряд з цим конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета «будівлі промисловості», оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила. При цьому застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до таких висновків.
Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 812/1800/18, від 27 січня 2022 року у справі № 826/6649/17, від 31 травня 2022 року у справі № 420/12318/21.
Верховний Суд у постанові від 11.05.2023 року у справі № 440/359/20 вказав, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачена преференція, яка полягає у виключенні з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таких об`єктів, як будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, якщо вони беруть участь у господарській діяльності власника об`єктів нерухомості як виробничі одиниці.
Отже, з вказаної норми вбачається, що для звільнення суб`єкта оподаткування від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки на підставі підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України має бути наявність двох обов`язкових складових:
- об`єкт повинен належати до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (НК 018:2023 з 16.03.2024);
- об`єкт повинен використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Суд при вирішенні спору враховує висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 10.07.2025 у справі № 120/11299/24, згідно яких застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність таких умов:
- об`єкт нерухомості віднесений до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023;
- основна діяльність суб`єкта господарювання (юридичної або фізичної особи) класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;
- об`єкт використовуються за призначенням у господарській діяльності та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.
Судом встановлено, що згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податковим органом визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме на нежитлове приміщення загальною площею 3415,10 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївка, вул. Леніна, 65.
ОСОБА_1 , є власником нежитлових будівель, площею 3415,10 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.09.2011 року, які складаються з наступних складових:
- Адміністративна будівля А, загальна площа, 832,70 кв.м.;
- Будівля підсобних приміщень та плотницько – зварювальних цехів, Б, загальна площа 443,40 кв.м.;
- Будівля ремонтних майстерень з котельнею, В, загальна площа 176,60 кв.м.;
- Будівля цеху по переробці масляничних культур, Г, загальна площа 658,60кв.м.;
- Будівля цеху рафінації та екстракції олії, Д, загальна площа, 285,70 кв.м.;
- Будівля підсобних приміщень та пульту управління заправки, Е, загальна площа, 287,30 кв.м.;
- Будівля контрольно-технічного пункту, Є, загальна площа, 98,30 кв.м.;
- Будівля зварювально-монтажного цеху з навісом Ж, загальна площа, 621,60кв.м.;
- Будівля вбиральні, З, загальна площа, 10,90 кв.м.
Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 30.09.2011 до реєстру внесено запис про право власності ОСОБА_1 на нежитлові будівлі, загальна площа (кв.м): 3415,10, адреса нерухомого майна: нежитлові будівлі АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та провадить наступні види економічної діяльності: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) 49.41 вантажний автомобільний транспорт 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів 78.30 інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням 46.72 оптова торгівля металами та металевими рудами 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів 29.20 виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів 29.32 виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів 31.01 виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі 31.09 виробництво інших меблів 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах 74.90 інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.
У постанові від 10.07.2025 у справі № 120/11299/24 Верховний Суд дійшов висновку, що у контексті застосування пільги, передбаченої підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, термін «основна діяльність» слід розуміти як основний вид економічної діяльності, що:
- визначений платником податків відповідно до Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи (через подання заяви до ЄДР);
- відображений у Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як основний КВЕД;
- та відноситься до секцій B-F КВЕД ДК 009:2010.
Проте, основна діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010. Основним видом її діяльності, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Інші види економічної діяльності позивача не є основними видами діяльності, відповідно, позивач не відповідає умовам для застосування пільги за пунктом «є», що, як наслідок, виключає можливість одночасного застосування вищевказаних пільг.
При цьому, суд зауважує, що серед інших видів економічної діяльності позивача дійсно є 29.20, 29.32, 31.01, 31.09, які належать до секцій BF КВЕД, але не є основними видами.
Також, з матеріалів справи слідує, та підтверджується позивачем, що 01.01.2023 року між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ПМП «ЕХО» (орендар) укладено договір оренди № 01/01/23, згідно якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення під офіс площею 20 мІ та виробничі приміщення площею 88 мІ, (надалі іменується "приміщення, що орендується"), та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Приміщення, що орендуються, знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Строк оренди приміщення, що орендується, визначається строком дії договору (п. 4.1).
Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 10.1 цього договору та закінчується 20.12.2026 (п. 10.2)
07.06.2024 року між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ ТД «БЄЛТРАНС» (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 07/06/2024-ТДБТ, розділом І якого визначено:
Цим Договором регулюються правовідносини пов`язані із переданням Орендодавцем Орендареві за плату у користування для здійснения Орендарем його статутної діяльності наступних нежитлових приміщень (будівель) (надалі іменується "приміщення, що орендується"):
Приміщення, що орендується:
- адміністративна будівля, А, площа 20,00 кв. м.;
- будівля підсобних приміщень та плотницько-зварювальних цехів, Б, площа 20,00 кв.м.;
- будівля ремонтних майстерень з котельнею, В, площа 20,00 кв. м.;
- будівля цеху по переробці маслянистих культур, Г, площа 58,60 кв. м.,
- будівля цеху рафінації та екстракції олії, Д, площа 85,70 кв. м.;
- будівля контрольно-технічного пункту, Є, площа 1,30 кв. м.;
- будівля зварювально-монтажного цеху з навісом, Ж, площа 83,50 кв. м.;
- будівля вбиральні, З, загальна площа 10, 90 кв. м.
Адреса: 67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, буд. 65
Загальна площа: 300,00 кв. м.
Згідно п. 5.2 договору № 07/06/2024-ТДБТ, строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього Договору, та закінчується 07.06.2026 р.
Тобто, з вищевикладеного слідує, що частина нежитлових будівель, загальною площею (кв.м): 3415,10, що знаходяться за адресою Одеська обл., м. Біляївка, вулиця Леніна, (вул. Отамана Головатого), будинок 65, здається в оренду.
Разом з тим, вказана обставина (надання в оренду), прямо вказана у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України як умова, що виключає ненарахування податку.
Суд не приймає посилання позивача на рішення суду по справі № 420/19602/24, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Також, є безпідставним доводи позивача щодо того, що податковим органом за результатами проведеної звірки було скасоване податкове повідомлення рішення № 1124327-2409-1553 від 27.06.2025 року на суму 181 854,08 грн. та у зв`язку із застосуванням пільги по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України за 2024 рік, та сформовані нові податкові повідомлення-рішення: № 1405727-2409-1553 від 30.07.2025 року на суму 12673, 50 грн. з площі 408, 00 кв.м.; №1405726-2409-1553-UA51100030000027628 на суму 2396,25 грн. з площі 108,00 кв.м., які сплачені позивачкою у повному обсязі, оскільки з наданих безпосередньо позивачем до суду копій документів слідує, що податковим органом в подальшому були скасовані ППР № 1405727-2409-1553 від 30.07.2025 року, №1405726-2409-1553-UA51100030000027628, та, відповідно до ст. 60 ПК України вони вважаються відкликаними.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0022702-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на суму 181 854,08 грн., №0022700-2409-1553-UA51100030000027628 від 20.02.2026 року на суму 204 906,00 грн., винесених Головним управлінням ДПС в Одеській області.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України, зокрема, передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.