ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/556/25
Провадження № 22-ц/820/977/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І. 
секретар судового засідання Кошельник В.М.
за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Цимбалюка С.С. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новоушицької селищної ради, про скасування усиновлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року (суддя Олійник А.О.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування усиновлення. 
В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 , батьками якої записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . 
18 березня 2022 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб.
Після одруження позивачки з відповідачем її діти проживали спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року у справі № 680/354/23 усиновлено ОСОБА_2 дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Записано ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_5 та змінено його прізвище з ІНФОРМАЦІЯ_8 на ІНФОРМАЦІЯ_8 . Записано ОСОБА_2 у книзі реєстрації народжень (автовому записі) батьком ОСОБА_7 та змінено її прізвище з ІНФОРМАЦІЯ_8 на ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Додатковим рішенням Новоушицького районного суду від 04 липня 2024 року у даній справі ухвалено записати громадянина ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_5 та змінити його прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » і по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; ухвалено записати громадянина ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_7 та змінити її прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » і по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».
Проте, між усиновленими та усиновлювачем не склалися відносини, які притаманні батьку та дітям. Відповідач участі у вихованні дітей не брав взагалі, він не грався з ними, не допомагав їм у навчанні, взагалі не проводив з ними часу, не цікавився їх здоров`ям та навчанням. 
Так, питаннями влаштування дитини ОСОБА_15 у Новоушицький заклад дошкільної освіти «Дзвіночок» та оплати за харчування у ньому займалася лише мати. За весь час, з 01.10.2020 по 31.05.2025, перебування дитини у даному закладі її батько (усиновлювач) жодної участі у вихованні свої доньки не приймав, у даному дошкільному закладі ні разу не був. 
Вказувала, що сином ОСОБА_16 , який навчається у 6-а класі Новоушицького ліцею Новоушицької селищної Ради батько ОСОБА_2 вихованням дитини також не займався за період 2024-2025рр., до даного навчального закладу не являвся. 
ОСОБА_2 не забезпечував мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. 
Посилається на те, що між ОСОБА_2 та дітьми склалися недовірливі, неприязні відносини, кожен із них намагається уникати один одного. Таким чином, на думку позивачки, усиновлення ОСОБА_2 не відповідає інтересам усиновлених дітей, відтак, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 СК України, підлягає скасуванню.
Крім того, зазначила, що рішенням Новоушицького районного суду від 06 березня 2025 року у справі №680/57/25 шлюб між сторонами розірвано. 
З урахуванням викладеного вище, просила суд скасувати усиновлення ОСОБА_2 малолітніх дітей ОСОБА_17 (до усиновлення ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_18 (до усиновлення ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , що встановлене рішенням Новоушицького районного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 680/354/23.
Поновити первинний актовий запис про народження ОСОБА_17 № 2 від 18 березня 2014, що здійснений Виконавчим комітетом Михнівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, повернувши прізвище, ім`я, по батькові, а також відомості про батьків, які містились в актовому записі до усиновлення, виключивши відомості про батька- усиновлювача. 
Поновити первинний актовий запис про народження ОСОБА_18 № 186 від 21 вересня 2018, що здійснений Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області повернувши прізвище, ім`я, по батькові, а також відомості про батьків, які містились в актовому записі до усиновлення, виключивши відомості про батька - усиновлювача.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, не доведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
Зазначає, що висновки суду про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що усиновлення суперечить інтересам дітей, не забезпечує їм сімейного виховання, між усиновлювачем і дітьми склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи та поясненням позивачки, викладеним в судовому засіданні.
Вказує, що судом не враховано обставини щодо систематичного вчинення домашнього насильства щодо матері дітей у їхньому спільному житловому середовищі, що неминуче впливає на психоемоційний стан малолітніх дітей, руйнує безпечне сімейне середовище та суперечить їхнім найкращим інтересам. Крім того, поза увагою суду залишилися свідчення позивачки щодо факту фізичного насильства щодо сина ОСОБА_16 .
Зауважує, що суд не з`ясував мотивів визнання позову відповідачем, не продовжив судовий розгляд з можливістю заслухати свідків у наступних судових засіданнях, при цьому, суд ухвалив рішення, яке суперечить волі сторін, посилаючись переважно на висновок органу опіки та піклування. 
Посилаючись на ст. 367 ЦПК України, просила суд провести допит свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також заслухати думку дітей у судовому засіданні. Вказує, що допит зазначених осіб є необхідним для всебічного встановлення обставин справи, зокрема, щодо стосунків між усиновлювачем і дітьми, поведінки відповідача, емоційного стану дітей та інших фактів, на які посилається позивач. 
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки продовження усиновлення за таких обставин суперечить найкращим інтересам дітей.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит свідків та заслуховування думки дітей у судовому засіданні.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Цимбалюк С.С.  підтримали апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином, відповідач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання про слухання справи у його відсутність.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, визначених ч. 1 ст. 238 СК України, для скасування усиновлення.
З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 18 березня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, прізвище після шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 . (т.1 а.с.7).
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року у цивільній справі № 680/354/23 заяву ОСОБА_2 про усиновлення задоволено. Усиновлено ОСОБА_2 дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; записано ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , змінено прізвище дітей на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ІНФОРМАЦІЯ_8 » відповідно (т.1 а.с.8-9).
Додатковим рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено записати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити його прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » і по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; записати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та змінити її прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » і по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (т.1 а.с. 10-12).
На виконання вказаних рішень повторно видано свідоцтва про народження дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , де батьком зазначено відповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с. 14,15).
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року у цивільній справі № 680/57/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано ( т. 1 а.с.17).
Відповідно до довідки Новоушицького дошкільного навчального закладу «Дзвіночок» №12/25 від 22.07.2025, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відвідувала даний заклад дошкільної освіти з 01.10.2020 по 31.05.2025. Питаннями влаштування дитини у заклад та плати харчування займалася мати дитини, при цьому батько ОСОБА_2 за весь час перебування дитини у закладі жодної участі у вихованні своєї доньки не приймав, у стінах дошкільного навчального закладу ніколи не з`являвся (т.1 а.с.18).
Згідно з довідкою Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 11.08.2025 № 01-2026, ОСОБА_17 дійсно навчається в 6-А класі Новоушицького ліцею, батько ОСОБА_2 вихованням дитини не займався за період з 2024-2025 р.р., до навчального закладу не з`являвся ( т.1 а.с.19).
Даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів підтверджується, що станом на 28 жовтня 2025 року наявна заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 за період з квітня 2025 року до жовтня 2025 року у розмірі 39948 грн. Також містяться відомості щодо сплати ОСОБА_2 аліментів у жовтні 2025 року у розмірі 1471 грн (т.1 а.с.121).
Згідно з висновком Виконавчого комітету Новоушицької селищної ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новоушицької селищної ради від 23.10.2025 №302, орган опіки та піклування вважає, що скасування усиновлення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дітей (т.1 а.с. 141-145).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України.
У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.
Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому, зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.
Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.
Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифікованої Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15.02.2011 із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків.
Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини.
Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установивши, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між усиновлювачем та дітьми склалися стосунки, які б свідчили, що відносини дітей з батьком є напруженими, емоційно важкими, конфліктними, а відтак такими, що суперечать інтересам дітей, тобто позивачкою не доведено наявності підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Водночас суд підставно керувався тим, що розірвання шлюбу між сторонами не може бути підставою для скасування усиновлення, оскільки разом з усиновленням відповідач набув права та взяв на себе обов`язки щодо дітей, яких він усиновив, у тому ж обсязі, який мають біологічні батьки щодо дітей. Розірвання шлюбу з батьком усиновлених дітей не звільняє відповідача від виконання таких обов`язків.
При цьому Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2025 року у справі №127/37017/23 наголосив, що особисті непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для скасування усиновлення дітей, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.
Скасування усиновлення - це виключний та крайніх захід, який, виходячи із норм міжнародного права, має бути спрямований на захист прав та інтересів дитини. Судова практика послідовно виходить із пріоритету найкращих інтересів дитини та принципу стабільності сімейних зв`язків. Тому саме по собі погіршення стосунків між усиновлювачами та дитиною або побутові конфлікти не є достатніми підставами. Необхідним є переконливе підтвердження істотних обставин, що роблять подальше збереження усиновлення несумісним із благом дитини.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі і на те, що відповідач визнавав позовні вимоги щодо скасування усиновлення, оскільки таке визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права і інтереси дітей, і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті визнання позову.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай