^_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/44580/25
Провадження № 2/947/984/26
РІШЕННЯ
Іменем України
04.08.2026 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Кочіашвілі А.Д.,
- позивачки ОСОБА_1 ,
- представниці позивачки – ОСОБА_2 ,
- третьої особи ОСОБА_3 ,
- представника відповідача-1 – Ушакова О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ТДВ «СГ «Оберіг», МТ(С)БУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи
У грудні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася  ОСОБА_1 (далі також – позивачка) до ОСОБА_4 (далі також – відповідач-1), ТДВ «СГ «Оберіг» (далі також – відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (далі також – третя особа) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 19 930 грн майнової шкоди. 
В обґрунтування своїх позовних вимог представниця позивачки – ОСОБА_2 зазначила, що наразі майнова шкода (збитки) та моральна шкода, заподіяні за наслідками ДТП, не відшкодовані. Вина відповідача-1 у вказаній ДТП підтверджена постановою суду. Цивільно-правова відповідальність страхувальника (відповідача-1) на час ДТП застрахована у страховика (відповідача-2).
У відзиві на позов представник відповідача-1 – ОСОБА_5 зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Цивільно-правова відповідність відповідача-1 застрахована у відповідача-2. Поліс страхування був чинним на момент ДТП, відтак вимоги до відповідача-1 є безпідставними.
У відповіді на відзив представниця позивача підтвердила доводи, викладені в позовній заяві.
У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача-1 додав, що доказів досудового врегулювання спору позивачем не надано. Також підтвердив свою процесуальну позицію, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у справі. 
Заявою від 27.01.2026 представник відповідача-2 визнав позовні вимоги в частині заподіяної майнової шкоди в розмірі 16 730 грн, без врахування франшизи. 
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Заяви та клопотання учасників справи 
04.12.2025 до суду надійшла заява представниці позивачки про застосування заходів забезпечення позову шляхом арешту автомобіля відповідача-1 ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 22.12.2025 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
04.06.2026 до суду представником відповідача-1 подано заяву про відвід головуючому судді у справі.
Ухвалою суду від 05.06.2026 заяву про відвід залишено без розгляду. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 02.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
17.12.2025 до суду представницею позивачки ОСОБА_2 подано заяву про залучення співвідповідача та збільшення розміру позовних вимог, прохальну частину якої заявою від 18.12.2025 уточнено. 
Ухвалою суду від 22.12.2025 клопотання представниці позивачки задоволено. Залучено до участі у цивільній справі як співвідповідача – Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі також – відповідач-3). Прийнято до розгляду заяву представниці позивачки про збільшення розміру позовних вимог та визначено вважати позовні вимоги викладені в такій редакції:
«Стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 зі Страхової компанії ТДВ «СГ «Оберіг», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4 суму матеріального збитку у виді вартості відновлювального ремонту автомобіля – 19 930 грн, вартість послуг судового експерта в розмірі 3 500 грн, що разом становить 23 430 грн. 
Стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 зі Страхової компанії ТДВ «СГ «Оберіг», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати (судовий збір, послуги адвоката)».
Ухвалою суду від 17.03.2026 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 09.04.2026, 05.05.2026, 26.05.2026.
31.03.2026 до суду представницею позивачки подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду відносно відповідача-2 та відповідача-3, а також про зміну предмета позову.
Ухвалою суду від 09.04.2026 заяву представниці позивачки задоволено. Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ТДВ «СГ «Оберіг», МТ(С)БУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП – залишено без розгляду в частині відносно відповідачів ТДВ «СГ «Оберіг», МТ(С)БУ.  Прийнято до розгляду заяву представниці позивачки про зміну предмета позову у цивільній справі та визначено вважати позовні вимоги викладені в такій редакції:
« - стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та франшизу в розмірі 3 200 грн;
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати з правничої допомоги в розмірі 16 000 грн, судовий збір в розмірі 1 211.20 грн, а також вартість послуг судового експерта в розмірі 3 500 грн ».
Ухвалою суду від 26.05.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.06.2026, 29.07.2026. 
У судовому засіданні 29.07.2026 позивачка та її представниця позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Третя особа також підтримав позицію позивача. Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що 3 500 грн відносяться до майнової шкоди, а не до судових витрат. Заподіяння моральної шкоди не підтверджено належними доказами, позаяк позивачка не була безпосередньо за кермом автомобіля, що потрапив в ДТП. Франшиза в розмірі 3 200 грн сплачена позивачці відповідачем-1.

Ухвалою суду від 04.08.2026 провадження у справі закрито в частині стягнення майнової шкоди у виді франшизи в розмірі 3 200 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору з цього питання.
Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 
Судом установлено, що відповідно до полісу страхування № ЕР-225534543 від 19.12.2024 ТДВ «Страхова група «Оберіг» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_6 та інших осіб, допущених до керування автомобілем марки «Mazda-323», н.з. НОМЕР_1 , з такими умовами: страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 320 000 грн; за шкоду, заподіяну майну – 160 000 грн; франшиза – 3 200 грн. 
26.05.2025, близько 10 год 20 хв, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Mazda-323», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Небесної Сотні в м. Одесі, поблизу буд. № 65А, в порушення вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Tucson», н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 за кермом якого перебував її чоловік ОСОБА_8 .
Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2025 у справі № 947/25393/25 винуватим у вказаній ДТП за ст. 124 КУпАП визнано водія ОСОБА_4 . 
Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 250724 від 09.08.2025, проведеної судовим експертом ФОП Момотом А.О. на замовлення позивачки, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Tucson», н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 25.06.2025, становить 55 175,43 грн. 
Відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт від 04.08.2025 № і-00000964 на суму 9 010 грн, укладеного між ТОВ «Інтермашсервіс» та ОСОБА_1 , а також видаткової накладеної на запчастини ФОП ОСОБА_9 від 26.07.2025 № ИБРТ0000747 на суму 10 920 грн, загальна фактична вартість відновлення пошкодженого автомобіля «Hyundai Tucson», н.з. НОМЕР_2 , після ДТП становить 19 930 грн. 
20.02.2026 М(Т)СБУ позивачці сплачено частину вартості заподіяної майнової шкоди в розмірі 16 370 грн.
22.06.2026 відповідачем-1 ОСОБА_4 позивачці ОСОБА_1 сплачено іншу частину майнової шкоди в розмірі франшизи в сумі 3 200 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Універсал Банк» від 22.06.2026. 
Означені обставини сторони не оспорювали. 
Отже, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів, на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт ДТП, винуватість відповідача-1 та здійснення відшкодування майнової шкоди, однак позивачка просить додатково відшкодувати моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП та судові витрати, що стало підставою для зміни предмета позову у цій справі та продовження розгляду по суті. 
Мотиви прийнятого рішення
Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі застрахованих транспортних засобів, врегульовані положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі також – Закон № 3720-IX), а також приписами ЦК України.
При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (п. 45, рішення ЄСПЛ від 06.12.2007, справа «Воловік проти України», заява № 15123/03). 
Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).
Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб (ст. 5 Закону № 3720-IX).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні (ч. 1 ст. 18 Закону № 3720-IX).
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 1 ст. 1192 ЦК України).
Водночас, приписами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З кумулятивного аналізу приписів Закону № 3720-IX та норм ЦК України логічно випливає, що обов`язок особи, відповідальність якої застрахована, щодо відшкодування шкоди потерпілій особі носить субсидіарний (додатковий) характер. При цьому особа, відповідальність якої застрахована, як винуватець ДТП, здійснює виплати на користь потерпілої особи в розмірі фактично понесених витрат на відновлення транспортного засобу тільки у разі, якщо вони перевищують страхову суму (максимальний розмір страхового відшкодування заподіяної майнової шкоди) та за наявності доказів її розміру.
У цій частині норми Закону № 3720-IX щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність, є спеціальними нормами відносно приписів норм ЦК України та підлягають переважному застосуванню до спірних правовідносин. 
Щодо відшкодування моральної шкоди 
Обґрунтовуючи наявність та розмір заподіяної моральної шкоди внаслідок ДТП позивачка зазначила, що вона зазнала значних душевних страждань у зв`язку з обмеженням її у нормальному звичайному способі життя внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП та перебування його в ремонті тривалий час. Оскільки це єдиний автомобіль її сім`ї, у цей період вона була позбавлена можливості жити звичайним життям, їздити на роботу, завозити чоловіка та дітей до школи. Сам факт ДТП та хвилювання за стан здоров`я чоловіка також викликали у неї значні та тривалі душевні переживання.
Будь-якого відшкодування зі сторони відповідача-1 вона не отримала. 
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України)
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 5, 9 постанови Пленуму). 
Відтак, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, спричинених наслідками ДТП, ступінь вини відповідача-1, його відношення до вчиненого, поведінку після ДТП, зокрема, щодо невідшкодування навіть частково заподіяної майнової та моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд уважає за необхідне зменшити заявлену потерпілою суму на відшкодування моральної шкоди, та визначити її в розмірі 10 000 грн.
Саме такий розмір, на думку суду, відповідає фактичним обставинам справи, є справедливим та домірним заподіяній моральній шкоді, не буде нести для відповідача-1 надмірного тягаря та не призведе до безпідставного збагачення потерпілої особи. 
Приписами ст. 24 Закону № 3720-IX на страховка покладається обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди в результаті ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
Оскільки позивачка є власницею пошкодженого автомобіля і заподіяна моральна шкода виражається саме в пошкодженні її майна, відтак визначена судом сума компенсації моральної шкоди підлягає стягненню виключно з винуватця ДТП – відповідача-1.
При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача-1 на необхідність документального підтвердження розміру заподіяної моральної шкоди, оскільки вказані доводи не ґрунтуються на приписах ЦК України.
Висновки суду
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Проаналізувавши заяви по суті справи та надані учасниками докази на їх підтвердження, у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем частково доведено перед судом належними та допустимими доказами розмір завданої моральної шкоди в результаті ДТП та підставність її відшкодування відповідачем-1. 
Установлений судом розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не становить для відповідача-1 надмірного тягаря, є справедливим та співмірним із заподіяною шкодою.
Іншого перед судом не доведено.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010).
Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відноситься до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, указаний в заявах по суті справи, який не стосується предмета спору. 
Судові витрати
За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу та залучення експертів. 
Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). 
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача-1 на користь позивачки необхідно стягнути 10 000 грн моральної шкоди, що становить 50 % від ціни позову, відтак судові витрати зі сплати судового збору та залучення експерта, які необхідно стягнути з відповідача-1 на користь позивачки становлять: 605,60 грн з відшкодування судового збору та 1 750 грн з відшкодування витрат на залучення експерта. 
Так як висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 250724 від 09.08.2025, проведено судовим експертом ФОП Момотом А.О. на замовлення позивачки, замовлявся та виконаний для визначення розміру заподіяної шкоди у цій справі, що узгоджується з приписами «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159), відтак суд відхиляє посилання представника відповідача-1 на безпідставність його використання як доказу у цій справі, позаяк звіт про оцінку та/або висновок автотоварознавчої експертизи містять первинний (попередній) розрахунок заподіяної шкоди. Фактичний розмір підтверджується документами про виконання обсягу відновлювальних (ремонтних) робіт та їх вартості, включаючи вартість запчастин та робіт, тобто de facto. 
Оскільки ні страховик ні страхувальник не відшкодувати вчасно заподіяні збитки та моральну шкоду, завдані внаслідок ДТП, відтак позивачка використовувала викладений алгоритм дій щодо підтвердження розміру майнової шкоди, спочатку замовивши експертне дослідження, а потім виконавши ремонт автомобіля. 
Відтак проведення експертного дослідження безпосередньо стосується процесу встановлення та відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП, тому витрати на його проведення підлягають стягненню з винуватої особи. 
До вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов`язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. У разі визначення вартості матеріального збитку враховується фактичний технічний стан складових частин КТЗ до події (ДТП, страховий випадок, стихійне лихо, протиправні дії, розукомплектування тощо) (п. 8.4. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159). 
Отже, відшкодування додаткових витрат, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з ДТП та процесом встановлення розміру заподіяної шкоди та відновлення пошкодженого автомобіля, стягуються додатково з винуватця ДТП в порядку ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, оскільки полісом обов`язкового страхування вони не покриваються. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зауважує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Таке процесуальне застереження зроблене представниками сторін у заявах по суті справи, а також у судовому засіданні. Отже питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу наразі судом не вирішується. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ТДВ «СГ «Оберіг», МТ(С)БУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_1 завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн та витрати на залучення експерта в розмірі 1 750 грн.
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення тексту повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач-1: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ). 

Суддя            К. А. Цирфа