ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/547/26       Головуючий суддя І інстанції Власова Ю.Ю.
Апеляційне провадження № 33/818/1351/26        Суддя-доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2026 року        м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 07.04.2026  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень 00 копійок.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 17.01.2026 о 08-15 год. по пр-ту Жуковського, 5А у м. Харкові, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючі права керування таким транспортним засобом.
Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі - ПДР), а саме: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: (а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».
Дії ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимоги п. 2.1.а ПДР, кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за ознаками повторного протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Наведене вище зафіксовано у складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026.
Крім того, ОСОБА_1 , 17.01.2026 о 08-15 год. по пр-ту Жуковського, 5А у м. Харкові, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога водій відмовився. 
Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.5 ПДР, а саме: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Дії ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимоги п. 2.5 ПДР, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Наведене вище зафіксовано у складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 07.04.2026 щодо нього за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не надав у мотивувальній частині оскаржуваної постанови належної оцінки наявним у справі доказам та доводам сторони захисту, обмежившись лише формальним висновком про те, що докази є достатніми та узгоджуються між собою. Зазначає, що на пропозицію працівника поліції він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише зазначав, що йому потрібно їхати на військову службу, що підтверджується відомостями наявного у справі відеозапису.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції належним чином не перевірені наявні у справі докази щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Акцентує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, а відомості долученого до справи відеозапису свідчать про порушення його права на захист, оскільки працівником поліції були зачитані йому права, коли він розмовляв по мобільному телефону.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції, які були призначені на 12.06.2026 та 05.08.2026, ОСОБА_1 та його захисник Столяров М.В. не з`явилися, але на адреси місця мешкання та листування, які містяться в матеріалах справи та зазначені апелянтом безпосередньо в своїй апеляційній скарзі, направлялися судові повістки про місце, дату та час апеляційного розгляду, але вони повернулися до суду апеляційної інстанції у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами (а.с.61, 62, 66, 67, 69-70, 71-72, 73-75, 76-78). 
Судом апеляційної інстанції також повідомлялися ОСОБА_1 та захисник Столяров М.В. про дату, місце та час апеляційного розгляду шляхом надсилання їм 27.05.2026 та 08.07.2026 судових повісток в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки отримання судової повістки у додатку «Viber» та у формі SMS-повідомлень на номери мобільних телефонів, які містяться в матеріалах справи та зазначені апелянтом в своїй апеляційній скарзі, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України №28 від 23.01.2023 (а.с.61, 62, 66, 67). 
Крім того, 12.06.2026 ОСОБА_1 передав до суду апеляційної інстанції телефонограму з мобільного номеру телефону, який зазначений в його апеляційній скарзі, в якій він просив відкласти судового розгляд з тієї підстави, що він на той час проходив військову службу та не міг прийняти участь в судовому засіданні, яке було призначено на 13 год. 15 хв. 12.06.2026 (а.с.64).
Тобто, повідомлення ОСОБА_1 шляхом надсилання йому судової повістки в електронному вигляді на номер його мобільного телефону, який зазначений в його апеляційній скарзі, є найбільш прийнятним для апелянта, оскільки останній проходить військову службу, не отримує судові повістки за місцем свого місця мешкання, та постійно користується своїм мобільним телефоном, що об`єктивно підтверджується вищевикладеним.
При цьому, захисник Столяров М.В. був додатково повідомлений апеляційним судом шляхом надсилання йому судової повістки в електронному вигляді в судове засідання, яке було призначено на 16 год. 15 хв. 05.08.2026, на електронну пошту захисника, яка зазначена у заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення та поданій апеляційній скарзі (а.с.33, 52, 79). 
За таких обставин, ОСОБА_1 та захисник Столяров М.В. достеменно були обізнані про дату та час судових засідань, які були призначені на 13 год. 15 хв. 12.06.2026 та на 16 год. 15 хв. 05.08.2026, у той спосіб, який є найбільш прийнятним для сторони захисту, оскільки в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив номери мобільних телефонів та електронної пошти його захисники, якими безпосередньо користуються останні. 
Крім цього, апеляційним судом враховуються строки, передбачені ст.294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 07.04.2026 у цій справі, а тому повинен був цікавитись розглядом справи.
Належить також врахувати, що до канцелярії Харківського апеляційного суду також не надходило клопотань від ОСОБА_1 та захисника Столярова М.В. про відкладення судового засідання, що було призначено на 16 год. 15 хв. 05.08.2026. 
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та захисника Столярова М.В., які були належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду, виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.1.а) та п.2.5 Правил дорожнього руху (далі – ПДР України).
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених, ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до вимог п. 2.1а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП, а за пункту 2.1а) ПДР України – ч.5 ст.126 КУпАП, якщо таке правопорушення вчинене повторно протягом року.
Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні. 
Так, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 вбачається, що в ньому зазначено факт керування 17.01.2026 о 08 год. 15 хв. по пр-ту Жуковського, 5-А у м. Харкові, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; звужені зіниці очей, що не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026 зазначено, що 17.01.2026 о 08 год. 15 хв. по пр-ту Жуковського, 5А у м. Харкові, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючі права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.23).
При цьому, вказані вище обставини, що зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 та серії ЕПР1 ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026, підтверджується відомостями відеозапису події від 17.01.2026, який долучений до матеріалів справи, та іншими доказами у справі.
Зокрема, згідно відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.01.2026 (далі - Направлення на огляд водія від 17.01.2026), працівником поліції виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; звужені зіниці очей, що не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 на доставлявся працівниками поліції до КНП ХОР «ОКНЛ» у зв`язку з його відмовою від огляду у закладі охорони здоров`я (а.с.4).
Відповідно до відомостей довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області, лейтенанта поліції Бурикіної В., та старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП , капітана поліції Демченка В., згідно відомостей облікових даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на території України (а.с.2, 24).
Згідно відомостей довідки старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП , капітана поліції Демченка В.В., транспортний засіб ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до облікових даних ІПНП, належить ОСОБА_3 (а.с.25).
З відомостей довідки про повторність, складеної старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП , капітаном поліції Демченком В., та копії постанови серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025, яка роздрукована з системи «АРМОР», вбачається, що 28.05.2025 у звязку із порушенням п.2.1.а) ПДР України ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с.26, 27).
Відомостей, які б свідчили про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичного режимі, серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025 та її скасування матеріали цієї справи не містять.
Відповідних відомостей не надано стороною захисту.
У своєму рапорті від 17.01.2026 інспектор взводу №1 роти №6 батальйону №2 УПП у Харківській області, старший лейтенант поліції Косиненко А. зазначив, що 17.01.2026, приблизно о 08 год. 15 хв., у складі екіпажу 1202 за адресою: м.Харків, про-т Жуковського, буд.5А, згідно п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився. В подальшому відносно водія було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 за ч.1 ст.130 КУпАП. Водія відсторонено від керування, транспортний засіб залишено без порушень вимог ПДР України (а.с.5).
Згідно рапорту інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 УПП у Харківській області, старший лейтенант поліції Косиненко А. від 17.01.2026, 17.01.2026, приблизно о 08 год. 15 хв., у складі екіпажу 1202 за адресою: м.Харків, про-т Жуковського, буд.5А, згідно п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено, що останній не має посвідчення водія відповідної категорії. Стосовно водія було складено протокол серії ЕПР1 ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026 за ч.5 ст.126 КУпАП, правопорушення вчинено повтороно протягом року. Водія відсторонено від керування транспортним засобом, який залишений на місці без порушень вимог ПДР України (а.с.28).
Суд враховує, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вищезазначені документи містять відомості про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення, які повністю відповідають відомостям інших доказів у справі. Вони підлягають аналізу та оцінці у сукупності з усіма наявними доказами.
Відомості вищезазначених письмових доказів також підтверджується відомостями відеозапису (відеофайл «export-8z59d»), долученого до матеріалів справи (а.с.3, 22), з якого вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він їде на службу та підвозить дівчину. Під час спілкування ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не має з собою посвідчення водія. При цьому, на уточнююче запитання поліцейського ОСОБА_1 не заперечує, що він взагалі не має посвідчення водія (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 00 сек. 40 сек. відеозапису). Також працівник поліції подивився на очі ОСОБА_1 та повідомив йому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 зазначив поліцейському, що він нещодавно прокинувся (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 01 сек. 40 сек. відеозапису). Отримавши зазначену відповідь, працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що він їде на службу (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 02 сек. 00 сек. відеозапису). Після цього працівник поліції, звертаючись до водія, назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, повідомив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, а саме він їхав з відчиненими дверима, роз`яснив водію наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та інформації про попереднє його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, а також щодо здійснення повної відеофіксації. 
Крім того, з наявного відеозапису вбачається, що працівник повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, посилаючись на те, що йому потрібно бути на службі о 9 годині, а також зазначив, що може набрати по телефону свого командира (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 02 сек. 48 сек. відеозапису). 
При цьому, з відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 02 сек. 55 сек. відеозапису).
Після чого поліцейський втретє запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, але в черговий раз отримав відмову від водія, який зазначив, що він не поїде (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 03 сек. 01 сек. відеозапису). Враховуючи зазначені обставини, працівник поліції роз`яснив водію, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, з чим був згоден ОСОБА_1 .
В подальшому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, після чого поліцейські розпочали процедуру складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 03 сек. 40 сек. відеозапису). Після складання адміністративних матеріалів працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 їх зміст, останній поставив свій підпис у відповідних документах, поліцейський вручив водію копії протоколів про адміністративне правопорушення та відсторонив останнього від керування транспортними засобами (відеофайл «export-8z59d», починаючи з 22 сек. 31 сек. відеозапису).
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали цієї справи не містять доказів щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки з долученого відеозапису об`єктивно вбачається, що працівник поліції тричі пропонував ОСОБА_1 пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, роз`яснював наслідки такої відмови, але останній відповів відмовою, тобто не виконав вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд також бере до уваги відомості долученого до справи відеозапису, з якого об`єктивно вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що він їде до місця служби, підвозить дівчину, а також жодного разу не зазначав поліцейським, що він не керував автомобілем, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.
Крім того, відомостей долучених відеозаписів об`єктивно вбачається, що вимога працівника поліції про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а також ОСОБА_1 добре розумів наслідки такої відмови, а саме те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Більш того, з відомостей долученого до справи відеозапису та протоколів про адміністративне правопорушення погоджувався зі складання стосовно нього протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026 за ч.5 ст.126 КУпАП, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався зі складанням цих протоколів та не висловлював будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції.
Враховуючи вищезазначені відомості письмових доказів та долученого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння, які були повідомленні останньому, законно запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, але ОСОБА_1 як на першу вимогу, так і на останню пропозицію працівника поліції відмовився від проходження відповідного огляду, незважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови і він добре розумів, що стосовно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо проігнорував вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП, у зв`язку з чим, такі дії водія були правильно розцінені працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції безпідставно запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, то такі твердження також є суб`єктивним та неспроможними, з огляду на наступне.
Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (далі Інструкція № 1452/735 від 09.11.2015) є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.
При цьому, апеляційний суду бере до уваги відомості долученого відеозапису, з якого об`єктивно вбачається, що працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Разом з цим, належить також зазначити, що наявність ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. 
Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані наркотичного сп`яніння відбувається за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі, що і було запропоновано ОСОБА_1 . 
Крім того, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому, законодавець в п.2.5 Правил дорожнього руху передбачив безальтернативний (імперативний) обов`язок виконання водієм вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у разі виявлення у нього ознак такого сп`яніння.
Водночас, ОСОБА_1 не надано суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження своїх доводів щодо незаконності дій працівників поліції щодо вимоги про проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
При цьому, стороною захисту не надано суду доказів про те, що у ОСОБА_1 були об`єктивні підстави для не проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне. 
За таких обставин, в цьому конкретному випадку, працівник поліції встановив наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 та направленні на огляд водія від 17.01.2026, а також які відповідають п.4 Розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, а тому законно та небезпідставно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння та їх упередженого ставлення до нього, апеляційний суд враховує, що стороною захисту не подавалась заява до правоохоронних органів, у порядку ст.214 КПК України, щодо фальсифікації цих матеріалів справи або перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 як за ч.1 ст.130 КУпАП, так і за ч.5 ст.126 КУпАП.
Також, апеляційний суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але дії цієї посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 та захисником Столяровим М.В. не оскаржувались, тобто останні не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому ст.267 КУпАП. 
Крім того, стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.
Цих відомостей не надано і суду апеляційної інстанції.
Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, беззаперечно свідчать про відсутність у апелянта доказів щодо незаконності дій працівників поліції в частині вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Отже, враховуючи вимоги ст.266 КУпАП та відсутність будь-яких скарг і заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, проведення процедури огляду на стан такого сп`яніння, а також складення ними протоколів за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції. 
Враховуючи наявність відеозаписів події у цій справі, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026за ч.5 ст.126 КУпАП, з урахуванням доказів у справі в їх сукупності. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що 17.01.2026 за фактичних обставин у цій справі ОСОБА_1 , який не має права керування транспортними засобами, вчинив порушення вимог п. 2.1.а) ПДР України, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за постановою серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП.
Про обізнаність ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за постановою серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП свідчать відомості наявного у справі відеозапису.
При цьому, матеріали цієї справи не містять відомостей щодо оскарження зазначеної постанови серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП та її скасування в установленому законом порядку. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції до початку апеляційного розгляду. 
Належить врахувати, що у цій категорії справ такі відомості можуть мати суттєве значення для правильного розгляду справи, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно провадити будь-які дії з метою отримати докази у справі, оскільки суд є безстороннім та неупередженим. 
Отже, враховуючи наявність постанови серії ЕНА №4834625 від 28.05.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП, яка набрала законної сили та не скасована в установленому законом порядку, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026 за ч.5 ст.126 КУпАП, а також долучених до них доказів поза розумним сумнівом дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів п. 2.1.а) та 2.5 ПДР України. 
Не є обґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо порушення його процесуальних прав з тієї підстави, що йому не були належним чином роз`яснені його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, оскільки згідно відомостей долученого відеозапису вбачається, що працівник поліції виконав вимог Закону в цій частині. При цьому, під час спілкування ОСОБА_1 не заявляв працівникам поліції будь-яких клопотань щодо повторного роз`яснення йому вищезазначених процесуальних прав.
Належить також врахувати, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв професійний адвокат Столяров М.В. та сторона захисту не була позбавлена процесуального права щодо надання нових доказів на спростування відомостей, що зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568661 від 17.01.2026 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 № 568663 від 17.01.2026 за ч.5 ст.126 КУпАП.
При цьому, сторона захисту не скористалась своїм процесуальним правом та не з`явилась до суду апеляційної інстанції з метою підтвердження своєї версії щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд ставиться критично до апеляційних доводів ОСОБА_1 щодо порушення його процесуальних прав як на місці складання адміністративних матеріалів у цій справі, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Крім того, слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.
Матеріали цієї справи містять усі відомості, які працівники поліції, а також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник вважали за необхідне до них долучити.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не підлягає.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що, виходячи з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах поданої апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які він зазначив в своїй апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. 
Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена та встановлена згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, - 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков