Справа № 420/7930/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку щодо ОСОБА_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та відкликати звернення до Національної поліції про розшук та доставлення до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що через мобільний застосунок «Резерв+» дізнався про наявність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») відомостей щодо порушення ним правил військового обліку. У відповідь на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що позивачу направлялася повістка, а через його неприбуття відомості про порушення були внесені до Реєстру та сформовано звернення до органів Національної поліції. Позивач наголошує, що такі дії ТЦК та СП є протиправними, оскільки відносно нього не складався протокол та не виносилася постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210 або 210-1 КУпАП.
Ухвалою судді від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
30.06.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач помилково ототожнює службову інформацію Реєстру про неприбуття за викликом та формування звернення до Національної поліції з фактом притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП. Внесення службової позначки не є постановою про правопорушення, не встановлює вини особи та не замінює розгляду справи, а лише відображає фактичні облікові дані, які виникли через нез`явлення позивача за повісткою, оповіщення щодо якої здійснювалося через виконком міськради.
03.08.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою чинне законодавство не наділяє ТЦК та СП повноваженнями вносити до Реєстру відомості про порушення правил військового обліку за відсутності факту притягнення особи до адміністративної відповідальності, підтвердженого відповідним протоколом чи постановою. Також позивач підкреслює, що ТЦК та СП не надано жодних доказів його вини, а звернення до поліції та внесення негативних даних до застосунку «Резерв+» без дотримання процедури КУпАП є порушенням принципу законності.
10.08.2026 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно з якими позивач у своїй відповіді на відзив так не спростував фактів нез`явлення за повісткою № 4955609 та належного проведення заходів оповіщення через виконком міськради. Відповідач звертає увагу на новий електронний військово-обліковий документ (Е-ВОД) позивача від 04.08.2026, у якому програмними засобами автоматично змінилося візуальне відображення: замість позначки «Порушення правил військового обліку» тепер вказано виключно «Наявна інформація про звернення ТЦК до Нацполіції» із зазначенням причини (неприбуття за повісткою). На думку відповідача, це підтверджує розмежування між службовою інформацією про виклик/звернення до поліції та фактом притягнення до адміністративної відповідальності, а також свідчить про те, що позовні вимоги щодо виключення «даних про порушення» більше не відповідають актуальному стану відомостей у документі.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Під час використання мобільного застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 виявив у своєму електронному військово-обліковому документі візуальне відображення позначки про «порушення правил військового обліку».
17.02.2026 адвокатка Зачепіло З.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом щодо фактів та способів направлення повісток позивачу. 
Листом від 02.03.2026 № 1/511 відповідач надав відповідь, згідно з якою ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу Чорноморської міської ради було скероване Розпорядження щодо оповіщення військовозобов`язаних осіб, зокрема і ОСОБА_1 шляхом вручення повістки №4955609 щодо явки на 10:00 годин 06.10.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних. Згідно листа Виконавчого комітету Чорноморської міської ради було здійснено оповіщення військовозобов`язаних щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку із подальшою неявкою у максимально передбачений Порядком №560 строк, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зафіксовано інформацію про неявку за повісткою, тобто порушення правил військового обліку. У зв`язку із чим, відповідно до абз.3 п.56 та абз.16 п.79 Порядку №1487 шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС сформоване державним реєстром призовників, звернення в установленому порядку до органів Національної поліції щодо доставлення гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою складання протоколу про адміністративне
Позивач, зважаючи на те, що факту притягнення його до адміністративної відповідальності не було, вважає, що відомості до Реєстру внесені безпідставно, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно ч.ч.3-5 статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч.1 ст.34 Закону №2232-ХІІ).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів врегульовані Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема, але не виключно, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі - Порядок №1487).
Пунктом 19 Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно п.23 Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. №265 “Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад”, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
За п.п.7 п.24 Порядку №1487 з метою забезпечення персонально-первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють оповіщення на вимогу відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів і забезпечення їх своєчасного прибуття.
Згідно п.32 Порядку №1487 у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (збірних пунктів), органів СБУ, розвідувальних органів або до місця, визначеного розпорядженням, для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, зокрема, але не виключно:
здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання) шляхом вручення повісток (додаток 11) або під їх особистий підпис у картках первинного обліку (додаток 3) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення для проходження базової військової служби, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення їх своєчасного прибуття;
у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;
забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону №3543-XI під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно п.21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
За п.22 Порядку №560 резервісти та військовозобов`язані, які перебувають на військовому обліку в районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані шляхом оформлення військово-облікового документа в електронній формі.
Згідно п.25 Порядку №560 для проведення оповіщення створюються дільниці оповіщення та штаби оповіщення. Відповідальність за організацію роботи та здійснення контролю за роботою дільниць оповіщення в межах адміністративно-територіальної одиниці покладається на голову сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, а штабів оповіщення - на керівників підприємств, установ, організацій, на базі яких утворюються штаби оповіщення.
Відповідно до п.28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Згідно п.30 Порядку №560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п.31 Порядку №560 повістки мають право вручати, зокрема, представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
За п.34 Порядку №560 закріплено, що у разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
На думку суду, вищевказане положення Порядку №560 стосується випадків здійснення оповіщення військовозобов`язаних про необхідність виклику їх до ТЦК та СП шляхом безпосереднього вручення повісток представниками виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах.
Згідно п.35 Порядку №560 представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення.
Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п.36 Порядку №560 за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені, зокрема, представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Згідно п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 було оформлено повістку № 4955609 про необхідність прибуття ОСОБА_1 06.10.2025 о 10:00 до ТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних.
З метою здійснення заходів оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 направив розпорядження № 1/2137 від 20.09.2025 разом із повісткою до виконавчого комітету Чорноморської міської ради.
Представники виконавчого комітету Чорноморської міської ради здійснили вихід за адресою місця проживання ОСОБА_1 . Під час візиту позивач був відсутній, у зв`язку з чим повістку вклали до його поштової скриньки, про що склали відповідний акт про оповіщення та повернули корінець повістки до ТЦК та СП.
У визначені у повістці дату та час 06.10.2025 о 10:00 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, про причини неприбуття орган ведення обліку не повідомив та будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин неявки, не надав.
Суд зазначає, що оповіщення зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних за місцем їх проживання здійснюється не лише шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, а й також шляхом вручення повісток групами оповіщення.
Варто зазначити, що позивачем не оскаржується в межах даної адміністративної справи обставини його оповіщення як військовозобов`язаного представниками виконавчого комітету Чорноморської міської ради за розпорядженням № 1/2137 від 20.09.2025.
Суд звертає увагу на те, що сама по собі наявність у застосунку «Резерв+» примітки «Порушення правил військового обліку» не свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 210 КУпАП. Вказана примітка свідчить лише про те, що у зв`язку з порушенням вимог закону, позивач підлягає примусовому приводу до ТЦК та СП з метою складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено приписами статтями 210, 210-1 КУпАП. Відтак, питання правомірності дій щодо проведення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, має вирішуватись під час притягнення особи до відповідальності по КУпАП.
Таку ж правову позицію під час розгляду справи щодо аналогічних спірних правовідносин було висловлено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 року по справі №420/31388/25
При цьому, за п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Разом з цим суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою в порядку ст.9 Закону №1951-VIII щодо неправомірного, на його думку, включення до Реєстру запису про порушення ним правил військового обліку, та, відповідно, доказів розгляду заяви позивача про виправлення недостовірних відомостей Реєстру і прийняття по суті такої заяви будь-якого рішення, що могло б бути предметом перегляду в судовому порядку.
Також суд звертає увагу, що достатньою підставою для внесення до Реєстру даних про порушення військовозобов`язаним правил військового обліку є сам факт допущеного порушення, незалежно від того, чи притягнуто особу до адміністративної відповідальності за його вчинення.
При цьому, суд зауважує, що питанням цієї справи не є встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, наявності підстав для притягнення його до відповідальності, передбаченої ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, що можливо лише в межах справи про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що сам факт відображення в інформаційній системі та мобільному застосунку «Резерв+» відомостей про неприбуття позивача за повісткою та формування звернення до органів Національної поліції не є рішенням про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не підміняє собою процедуру розгляду справи за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. 
Внесення зазначених службових даних органом ведення Реєстру здійснено у межах повноважень та на підставі зафіксованого факту нез`явлення військовозобов`язаного за викликом, що має суто інформативний характер і спрямоване на забезпечення виконання ним обов`язків з військового обліку.
Законом № 1951-VIII унормовано внесення до Реєстру даних, як про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, так і про виконання особою військового обов`язку, до якого, серед іншого, відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-XII включено обов`язок дотримання правил військового обліку. Тобто Закон № 1951-VIII розрізняє такі дані між собою.
Достатньою підставою для внесення до Реєстру даних про порушення військовозобов`язаним правил військового обліку є сам факт допущеного порушення, незалежно від того, чи притягнуто особу до адміністративної відповідальності за його вчинення.
Отже, твердження сторони позивача про те, що відомості про порушення правил військового обліку можуть вноситися до Реєстру виключно за наявності складеного протоколу або винесеної постанови за статтями 210, 210-1 КУпАП, суперечить чинному правовому регулюванню. 
Крім того, суд враховує, що позивач, наголошуючи на порушенні своїх прав відображенням позначки у застосунку «Резерв+», не звертався до органу ведення Реєстру з мотивованою заявою у порядку ст. 9 Закону України № 1951-VIII, а також не з`явився до ТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних і з`ясування обставин нез`явлення за повісткою.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі “Голдер проти Сполученого Королівства”, згідно з якою саме “небезпідставність” доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.