Справа № 683/1415/26
2/683/1259/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Завадської О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного прядку без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

У травні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року в сумі 18748,31 грн, а також судового збору в сумі 2662,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 9000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 серпня 2019 року між акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» (надалі АТ «АЛЬФА БАНК») ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №482881965, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 17153,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 08 серпня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит в строки, передбачені договором. Протоколом №2_2022 від 18 серпня 2022 року позачергових загальних зборів АТ «АЛЬФА БАНК» було змінено найменування банку на АТ «СЕНС БАНК».
17 травня 2021 року було укладено договір №2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА БАНК» відступило на користь товариству з обмеженою відповідальнстю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» (надалі ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №482881965.
18 травня 2021 року було укладено договір №18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №482881965.
10 березня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №482881965.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року, який підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 18748,31 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 9903,69 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 7853,12 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 200,00 грн; інфляційні збитки – 629,52 грн; нараховані 3 % річних – 161,98 грн.
Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано строк учасникам справи для подання заяв по суті.
Сторони відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяв по суті не подавали, клопотань не заявляли. 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 8 ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 08 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «АЛЬФА БАНК» укладено кредитний договір №482881965, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 17153,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 08 серпня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 %.
На підтвердження факту видачі кредиту, позивач додав до позовної заяви документи на підтвердження перерахування кредитних коштів.
17 травня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» укладено договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 .
Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №2 від 17 травня 2021 року за ОСОБА_1 рахується кредитна заборгованість за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року в сумі 17956,59 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9903,69 грн; заборгованість по процентам та комісіям – 7852,90 грн; заборгованість по пені – 200,00 грн.
В подальшому 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 .
Відповідно до додатку 1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року за ОСОБА_1 рахується кредитна заборгованість за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року в сумі 17956,59 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9903,69 грн; заборгованість по процентам та комісіям – 7852,90 грн; заборгованість по пені – 200,00 грн.
У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИК КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі і за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 .
Відповідно до додатку №3 до договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року за ОСОБА_1 рахується кредитна заборгованість за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року в сумі 18748,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9903,69 грн; заборгованість по процентам – 7853,12 грн; заборгованість по пені – 200,00 грн; відповідальність запорушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України – 791,00 грн.
Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ КАПІТАЛ».
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 було власноручно підписано: чек-лист з переліком документів, що формують досьє клієнта; анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», оферта на укладення угоди про надання кредиту №482881965 та графік платежів; паспорт споживчого кредиту.
Отже, договір укладено на умовах, зазначених в оферті на укладення угоди про надання кредиту №482881965.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за зазначеним договором та надав позичальнику кредитні кошти шляхом зарахування 17153,00 грн на рахунок зазначений в договорі, що вбачається з виписки по рахункам обліку кредитної заборгованості за договором №482881965 від 08 серпня 2019 року за період з 08 серпня 2019 року по 17 травня 2021 року.
Позичальник в порушення умов договору, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не повністю сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором.
Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем станом на 30 квітня 2026 року заборгованість становить 18748,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 9903,69 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 7853,12 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 200,00 грн. Окрім того, позивачем нарахована відповідачу заборгованість за інфляційні збитки відповідно до суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 629,52 грн та 3 % річних у розмірі 161,98 грн, які в додатку №3 до договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року визначені, як відповідальність запорушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України – 791,00 грн (629,52 + 161,98).
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Щодо стягнення неустойки.
Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитних договорів, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому позовні вимоги про стягнення неустойки з відповідачки в сумі 991,50 грн (200,00 + 791,50) задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу за договором позики станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягають задоволенню в загальному розмірі 17756,59 грн, з яких: 9903,69 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7852,90 грн – сума заборгованості за процентами.
Згідно ч.2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
Відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; прайс-лист із переліком юридичних послуг та їх вартість; витяг з акту №20 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2026 року по примусовому стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 9000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію даної справи, яка є малозначною, а також оскільки розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність цієї справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов заявлено з ціною 18748,31 грн, а задоволено на суму 17756,59 грн, тобто на 94,71 % (17756,59 х 100 / 18748,31).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2521,60 грн судового збору (2662,40 х 35 / 100).
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором №482881965 від 08 серпня 2019 року в розмірі 17756,59 грн, з яких: 9903,69 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7852,90 грн – сума заборгованості за процентами.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) судовий збір в розмірі 2521,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926;
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя