УХВАЛА
13 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 466/11620/24
провадження № 61-8547ск26  
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 травня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», про визнання майнових прав на об`єкт,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» (далі - ТОВ «ЄвроЛьвів»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» (далі - ТОВ «Сіті Львів Девелопмент»), про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва: незавершену будівництвом 1-но кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 1 під`їзді на 3 поверсі, за будівельним номером 12, загальна проєктна площа 57,44 кв.м, та незавершену будівництвом 1-но кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 2 під`їзді на 14 поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проєктна площа 51,21 кв.м.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 22 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 29 вересня 2025 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
22 червня 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 травня 2026 року, в якій просив скасуватиоскаржувані рішення, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140,00 грн).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду фізичною особою становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2024 року - 3 028 гривень 
Таким чином, ціна позову в цій справі становить 1 875 896,11 грн (1 027 084,64 грн + 848 811,47 грн )
Тобто, ставка судового збору за подання фізичною особою цієї позовної заяви становить - 18 758,96 грн (1 875 896,11 ? 1%).
Оскільки, 200 відсотків ставки судового збору за подання касаційної скарги, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (18 758,96 грн ? 200% = 37 517,92грн) перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 ? 200%= 30 280,00 грн), то за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 30 280 грн 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 травня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Суддя Ю. В. Черняк