ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/15092/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Граьовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області Кіндракевича Богдана Романовича про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, яким 25.10.2024 скасовано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 із закриттям розділу, та відновити попереднє становище ОСОБА_1 , яке існувало до прийняття рішення від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, шляхом державної реєстрації набуття ОСОБА_1 , речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 з 28.05.2021. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.11.2021 у справі №453/1547/21 накладено арешт на цю земельну ділянку, відомості про який 12.11.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 у справі №453/1547/21, залишеним у відповідній частині без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.10.2024, скасовано державну реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку із закриттям розділу. Позивач вказує, що станом на день вчинення реєстраційної дії (25.10.2024) на земельну ділянку діяв зареєстрований арешт, який жодним судовим рішенням, що набрало законної сили, скасований не був, а тому за приписами п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач був зобов?язаний відмовити у проведенні реєстраційної дії. Крім того, позивач наголошує, що ні рішенням суду першої інстанції, ні постановою суду апеляційної інстанції не вирішувалося питання про скасування обтяжень (арешту), а тому закриття розділу Державного реєстру прав здійснено з порушенням ч.7 ст.14 наведеного Закону. Позивач також зазначає, що датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви (ч.13 ст.18 Закону). Датою реєстрації заяви Славської селищної ради є 25.10.2024, тоді як постанова Львівського апеляційного суду від 22.10.2024 у справі №453/1547/21 була відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на цю дату, оскільки загальний доступ до неї забезпечено лише 28.10.2024. За таких обставин відповідач не міг виконати обов?язкову перевірку судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, передбачену підп.1 п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності», а мав зупинити розгляд заяви та направити відповідний запит до суду. Натомість відповідач узяв до уваги лише поданий заявником у паперовій формі короткий текст постанови. Враховуючи викладене, вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні повністю. Зазначив, що при вчиненні реєстраційної дії за заявою Славської селищної ради від 25.10.2024 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом. Указав, що ним проведено перевірку документів та відомостей Державного реєстру прав, автоматизованих інформаційних систем, а також використано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень шляхом перевірки наявності рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 та постанови Львівського апеляційного суду від 22.10.2024, встановлено їх відповідність за документарною інформацією та реквізитами. На думку відповідача, закриття розділу Державного реєстру прав здійснено відповідно до ч.7 ст.14 Закону, оскільки ця норма допускає закриття розділу за наявності хоча б одного з передбачених нею випадків, а не їх сукупності. Відповідач також послався на те, що постановою Верховного Суду від 25.03.2026 у справі №453/1547/21 рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, чим, за його твердженням, підтверджено законність вчинених реєстраційних дій. Крім того, відповідач вважає обраний позивачем спосіб захисту неефективним, оскільки скасування рішення реєстратора та відновлення попереднього запису не вирішує питання наявності у позивача матеріально-правових підстав для набуття чи збереження права власності на спірну земельну ділянку.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не спростував ключового факту наявності зареєстрованого арешту на момент вчинення реєстраційних дій, а перевірка наявності обтяжень є обов??язком, а не правом реєстратора. Наголосив, що ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 про скасування арешту ухвалена після вчинення оскаржуваних реєстраційних дій та не набрала законної сили. Указав, що слово «виключно» у ч.7 ст.14 Закону встановлює обмежувальну умову, за якої закриття розділу за наявності зареєстрованого обтяження допускається лише тоді, коли судовим рішенням вирішено також питання цього обтяження. Стосовно перевірки судового рішення позивач послався на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 18.02.2025 у справі №520/671/23 про обов??язок реєстратора встановити три обов?язкові факти. Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 25.03.2026 у справі №453/1547/21 позивач зазначив, що предметом касаційного перегляду була правильність вирішення цивільного спору, а не законність дій державного реєстратора, а тому такий висновок не має преюдиційного значення для оцінки правомірності оскаржуваного рішення. Щодо ефективності способу захисту позивач послався на приписи ч.2, ч.3 ст.245 КАС України та на правові висновки Верховного Суду. Одночасно позивач заявив клопотання про повернення відзиву без розгляду з підстав неналежного виконання відповідачем обов?язку із реєстрації електронного кабінету, передбаченого ч.6 ст.18 КАС України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2025, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2026, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.
Постановою Верховного Суду від 17.04.2026 скасовано зазначені судові рішення, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 29.04.2026.
Ухвалою від 04.05.2026 позовну заяву залишено без руху, а після усунення позивачем недоліків ухвалою від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 27.05.2026 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , з 28.05.2021 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 42252050 від 28.05.2021 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність серія та номер 13-3397/16-21-СГ, виданого 25.05.2021.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.11.2021 у справі №453/1547/21 забезпечено позов Славської селищної ради Стрийського району Львівської області та накладено арешт на земельні ділянки, у тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559. Відомості про накладення арешту 12.11.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 у справі №453/1547/21 позовні вимоги Славської селищної ради задоволено, зокрема, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 за номером запису 42252050 від 28.05.2021 із закриттям розділу, припинено право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки.
Постановою Львівського апеляційного суду від 22.10.2024 у справі №453/1547/21 апеляційні скарги задоволено частково: рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в решті рішення суду залишено без змін.
25.10.2024 Славська селищна рада Стрийського району Львівської області звернулася до Центру надання адміністративних послуг Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області із заявою про державну реєстрацію прав щодо скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559.
За результатами розгляду цієї заяви державним реєстратором Кіндракевичем Б.Р. прийнято рішення від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, яким 25.10.2024 скасовано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 із закриттям розділу №2373420146245 та сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №401278378.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 скасовано арешт та заборону відчуження земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки ОСОБА_1 . Ця ухвала на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії ще не була постановлена, а надалі не набрала законної сили у зв?язку з її оскарженням.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.01.2025 зупинено дію рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 у справі №453/1547/21 в частині задоволених позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 25.03.2026 у справі №453/1547/21 рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 у нескасованій апеляційним судом частині та постанову Львівського апеляційного суду від 22.10.2024 залишено без змін.
17.04.2025 позивач із мобільного застосунку «Дія» виявив, що з переліку належного йому майна зникла інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559.
18.04.2025 представником позивача направлено адвокатський запит до державного реєстратора, відповіді на який не отримано.
24.04.2025 позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
20.05.2025 позивач скористався правом на досудове врегулювання спору та звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України в порядку ст.37 Закону, зареєстрованою за №СК-1947-25.
Наказом Міністерства юстиції України від 09.07.2025 №1357/7 на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України від 18.06.2025 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду по суті у зв?язку зі спливом установленого законом строку для її подання.
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду. Спірним є питання правомірності рішення державного реєстратора від 29.10.2024 за індексним номером 75789624.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п.5 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV, обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV, державній реєстрації прав підлягають, зокрема, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, у тому числі арешт.
Згідно з абзацом 5 п.1 ч.3 ст.10 Закону №1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.10 Закону №1952-IV, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Згідно з ч.7 ст.14 Закону №1952-IV, у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об?єкт нерухомого майна, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.
Згідно з ч.11 ст.18 Закону №1952-IV, під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов?язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.13 ст.18 Закону №1952-IV, датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону №1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об?єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст.31-1 Закону №1952-IV, реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
Підпунктом 1 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 №1666-VIII (далі Закон №1666-VIII) визначено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов?язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд керується наступним.
У даній справі мали місце наступні обставини (якщо їх узагальнити): станом на день вчинення реєстраційної дії (25.10.2024) на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 діяв зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешт, накладений ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.11.2021; рішення Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 та постанова Львівського апеляційного суду від 22.10.2024, на підставі яких вчинено реєстраційну дію, не вирішували питання про зняття цього обтяження; постанова Львівського апеляційного суду від 22.10.2024 станом на дату реєстрації заяви (25.10.2024) була відсутня у відкритому доступі Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки загальний доступ до неї забезпечено 28.10.2024.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно є самостійною підставою для відмови в державній реєстрації прав (п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV), а перевірка наявності таких обтяжень є обов?язком державного реєстратора, а не його правом (абзац 5 п.1 ч.3 ст.10, п.2 ч.3 ст.10 Закону №1952-IV). Закриття розділу Державного реєстру прав на підставі судового рішення допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, а також обтяжень речових прав на об?єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ (ч.7 ст.14 Закону №1952-IV).
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що закриття розділу допускається за наявності хоча б одного з передбачених ч.7 ст.14 Закону №1952-IV випадків, а не їх сукупності. Ужите законодавцем формулювання «виключно у разі» встановлює обмежувальну умову закриття розділу. Оскільки ні рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 19.12.2023, ні постановою Львівського апеляційного суду від 22.10.2024 питання про зняття арешту (обтяження), зареєстрованого щодо земельної ділянки, не вирішувалося, а сам арешт станом на день вчинення реєстраційної дії залишався юридично чинним і жодним судовим рішенням, що набрало законної сили, скасований не був, у відповідача були відсутні правові підстави для закриття розділу Державного реєстру прав та скасування права власності позивача. За таких обставин відповідач був зобов?язаний відмовити заявнику у проведенні реєстраційної дії на підставі п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV.
Посилання відповідача на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 03.12.2024 про скасування арешту є безпідставним, оскільки ця ухвала ухвалена після вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, а тому не могла братися до уваги при оцінці правомірності дій реєстратора станом на день їх вчинення, і, крім того, не набрала законної сили у зв?язку з її оскарженням.
Стосовно перевірки судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень суд зазначає таке.
За приписами підп.1 п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №1666-VIII та ч.13 ст.18 Закону №1952-IV датою державної реєстрації прав вважається дата реєстрації відповідної заяви, якою у цьому випадку є 25.10.2024. Поряд з тим, постанова Львівського апеляційного суду від 22.10.2024, на підставі якої разом з рішенням суду першої інстанції вчинено реєстраційну дію, станом на 25.10.2024 була відсутня у відкритому доступі Єдиного державного реєстру судових рішень, а загальний доступ до неї забезпечено лише 28.10.2024. З даного приводу Верховний Суд у постанові від 18.02.2025 у справі №520/671/23 сформулював правовий висновок, згідно з яким державний реєстратор не може обмежитися самою лише перевіркою наявності наданого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень в електронній формі, а зобов?язаний також встановити його відповідність за документарною формою та за реквізитами. Оскільки станом на дату реєстрації заяви відповідне судове рішення в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень було відсутнє, відповідач був позбавлений можливості виконати обов?язкову перевірку в повному обсязі, а відтак мав зупинити розгляд заяви та направити запит до відповідного суду про отримання засвідченої копії судового рішення. Натомість відповідач узяв до уваги лише поданий заявником у паперовій формі короткий текст постанови, чим порушив установлений порядок вчинення реєстраційної дії.
Доводи відповідача про те, що постановою Верховного Суду від 25.03.2026 у справі №453/1547/21 підтверджено законність вчинених ним реєстраційних дій, суд відхиляє. Так, предметом касаційного перегляду у справі №453/1547/21 була правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цивільного спору між Славською селищною радою та ОСОБА_1 щодо прав на земельну ділянку. Питання правомірності дій державного реєстратора, дотримання ним процедури перевірки відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, наявності зареєстрованих обтяжень та підстав для закриття розділу Державного реєстру прав Верховний Суд у зазначеній справі не досліджував і не вирішував, оскільки це виходить за межі предмета касаційного перегляду у цивільній справі. Законність підстави для вчинення реєстраційних дій та законність самого порядку їх вчинення є окремими питаннями, а тому підтвердження Верховним Судом законності судових рішень, на підставі яких діяв реєстратор, не свідчить про дотримання ним установленої законом процедури вчинення реєстраційної дії.
Щодо посилання відповідача на наказ Міністерства юстиції України від 09.07.2025 №1357/7 суд зазначає, що цим наказом скаргу позивача залишено без розгляду по суті у зв?язку зі спливом строку на її подання, а не відхилено як необґрунтовану. Таким чином, законність дій державного реєстратора у досудовому порядку не перевірялася та не підтверджувалася, а невирішення скарги по суті і стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду.
Стосовно доводів відповідача про неефективність обраного позивачем способу захисту суд зазначає таке.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до адміністративного суду саме з метою оскарження протиправних владних дій реєстратора, а не вирішення цивільного спору про право власності. У межах цього провадження предметом судового контролю є виключно законність дій суб?єкта владних повноважень при вчиненні реєстраційної дії 25.10.2024. Скасування протиправного рішення реєстратора у спорах цієї категорії є належним та ефективним способом захисту, оскільки безпосередньо відновлює порушене право позивача, який унаслідок оскаржуваного рішення фактично позбавлений реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку. З огляду на викладене доводи відповідача про неефективність обраного способу захисту є безпідставними.
Щодо клопотання позивача про повернення відзиву без розгляду з підстав невиконання відповідачем обов?язку із реєстрації електронного кабінету суд зазначає, що вирішення цього процесуального питання не впливає на результат розгляду справи по суті.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора від 29.10.2024 за індексним номером 75789624 прийнято за наявності зареєстрованого обтяження (арешту) земельної ділянки та без дотримання встановленого порядку перевірки судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, і підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Позовна вимога у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про відновлення попереднього становища ОСОБА_1 , яке існувало до прийняття рішення від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, шляхом державної реєстрації набуття ОСОБА_1 речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559, суд зазначає таке.
Вказана вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. Скасування рішення державного реєстратора від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, яким скасовано право власності позивача на земельну ділянку із закриттям розділу, само по собі відновлює становище, що існувало до прийняття такого рішення, а отже, і порушене право позивача. За таких обставин додаткове зобов?язання відповідача вчинити дії з відновлення попереднього становища не є необхідним, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Всупереч наведеним вимогам відповідач не довів належними та достатніми доказами правомірності оскаржуваного рішення.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області Кіндракевича Богдана Романовича від 29.10.2024 за індексним номером 75789624, яким 25.10.2024 скасовано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 4624555700:04:000:0559 із закриттям розділу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру надання адміністративних послуг Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області (місцезнаходження: вул.Заводська, 35, село Дуліби, Стрийський район, Львівська область, 82434) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.