Дата документу 17.07.2026	Справа № 554/10619/26	
 	Провадження № 2-о/554/270/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України
17 липня 2026 року        м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: 
головуючого судді Михайлової І.М.,
за участю секретаря судового засідання Станкевич Н.О.,
заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців із заборонами щодо перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; наближення ближче ніж на 100 м до місця перебування ОСОБА_1 та переслідування її; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів із ОСОБА_1 та контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування з постраждалою ОСОБА_1 .
Заява вмотивована тим, що заявниця є постраждалою від домашнього насильства з боку співмешканця ОСОБА_2 , який протягом тривалого часу вчиняє щодо неї домашнє насильство, постійно провокує сварки, поводиться агресивно, вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, особливо після вживання алкогольних напоїв, коли втрачає контроль над своїми діями, поводиться неадекватно, висловлює погрози та застосовує фізичну силу. Зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , що полягає у погрозах, образах, нецензурній лайці в адресу заявниці, штовхає її. Зазначила, що домашнє насильство ОСОБА_2 вчиняє систематично, що підтверджено терміновими заборонними приписами щодо нього та про існування реальної небезпеки для ОСОБА_1 та необхідності застосування додаткових заходів захисту у вигляді обмежувального припису з метою недопущення вчинення повторного домашнього насильства.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 16.07.2026 року відкрито окреме провадження у вказаній справі та призначено судове засідання. 
Про дату, час та місце судового засідання повідомлено заявника та заінтересовану особу. Заінтересовану особу викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у заяві про видачу обмежувального припису та просила її задовольнити. Зазначила, що проживала з 2018 року із співмешканцем ОСОБА_2 у власній квартирі в м. Полтава, має малолітню дитину. що є жертвою домашнього насильства, яке відносно неї чинить ОСОБА_2 , оскільки проживати з ним більше не бажає та потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Заінтересована особа – ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Суд, заслухавши заявницю ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за цією адресою із малолітньою дитиною. 
Із термінових заборонних приписів серії ЕТ №108765 та №108767 від 07.05.2026 року, АА №590931 від 20.05.2026 року, АА № 591376 від 01.07.2026 року застосованих до ОСОБА_2 убачається, що термінові заборонні приписи винесені згідно із ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 вчинив домашнє насилля щодо співмешканки: умисні дії психічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю, вчиняв психологічне та фізичне насилля. 
Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з пунктами 3, 4, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Особа, яка постраждала від домашнього насильства – особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник – особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника – це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. 
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків – це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. 
Ураховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких – особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю.
До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. 
Зокрема, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення (статті 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Частинами 2, 3, 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію.
Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками.
У постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 127/9600/22 суд зазначено, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Відповідно до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку на який видається обмежувальний припис належить до компетенції суду.
Письмовими доказами вчинення факту домашнього насильства можуть бути: протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з ЄРДР.
Ураховуючи наведене, наявні обґрунтовані ризики із ознакою повторності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, вірогідності продовження вчинення ним домашнього насильства щодо заявника ОСОБА_1 , котра потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відтак є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, який є достатнім на переконання суду, враховуючи наявні ризики.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функції, і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище Законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього.
У справі, що розглядається, суд дійшов висновку, що існує обґрунтований ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.
Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи та доказами, зокрема терміновими заборонними приписами серії ЕТ №108765 та №108767 від 07.05.2026 року, АА №590931 від 20.05.2026 року, АА № 591376 від 01.07.2026 року щодо застосування до ОСОБА_2 , що винесені згідно із ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 вчинив домашнє насилля щодо співмешканки: умисні дії психічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю, вчиняв психологічне та фізичне насилля. 
Таким чином, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, за виключенням вимоги заявника про обмеження спілкування ОСОБА_2 з постраждалою ОСОБА_1 , оскільки така вимога є необґрунтованою, а тому у її задоволенні суд вважає за необхідне відмовити.
Згідно із ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 265, 273, 305-1, 350-3, 350-4, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ :
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким:
-заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та переслідувати її;
-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
-заборонити ОСОБА_2 ведення листування, телефонних переговорів із ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У задоволенні іншої частини заявлених вимог – відмовити.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Полтавське районне управління поліції ГУНП в Полтавській області за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради за місцем проживання (перебування) заявника.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.
Повний текст рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя          І.М. Михайлова