Справа № 211/7556/26
Провадження № 2/211/5780/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Сарат Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Зоріної С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення належних сум заробітної плати, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому зазначив, що з 27.08.1981 року вона працювала на різних посадах в АТ «Українська залізниця» та 15.06.2026 року була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України відповідно до Наказу від 10.06.2026 № 1129/ОС. Однак, в день звільнення відповідач не повідомив її про розмір нарахованих та виплачених сум. 02.07.2026 відповідач своїм листом-довідкою № НОК-18/878 від 02.07.2026 повідомив позивача, що нарахована одноразова матеріальна/грошова допомога при звільнені вперше на пенсію відповідно до ч. 1 п. 3.1.18 Колективного договору Придніпровської залізниці в розмірі 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) становить 75998,64 грн., додаткова матеріальна/грошова допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до ч. 2 п. 3.1.18 Колективного договору Придніровської залізниці в розмірі 5 середньомісячні заробітків (посадових окладів) – 126664,40 грн. Таким чином, належна сума заробітної плати за умовами Колективного договору при звільнені становить всього 8 середніх заробітків в сумі 202663,04 грн. Але ця сума позивачу не виплачувалась, так як начебто в односторонньому порядку відповідач призупинив виплати до окремого рішення керівництва. Так, начебто, рішенням правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 №ЦТ-54/31 призупинено інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами підрозділів, зокрема, матеріальних допомог. Однак, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2024 у цивільній справі № 211/7338/23 - п. 1.1.4 протокольного рішення № Ц-54/31 Ком.т засідання правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 у частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги - визнано незаконним та скасовано. Відповідач не попереджав Позивача та Первинну профспілкову організацію Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо (ЄДРПОУ 42027208), членом якої є ОСОБА_2 , про погіршення існуючих умов оплати праці. Відповідач проігнорував вимоги Галузевої угоди, Колективного договору, трудове законодавство - в день звільнення позивача не здійснив виплату належних сум, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 202663,04 грн. заробітної плати, з яких: 75998,64 грн. - одноразова матеріальна допомога при звільнені на пенсію вперше, 126664,40 грн. - додаткова матеріальна допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті при звільнені на пенсію вперше; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 16.06.2026 по день винесення судом рішення, виходячи з розміру 1139,83 грн. середньоденного заробітку, а також судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 20.07.2026 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву та 14.08.2026 до системи «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. Представник відповідача Григоріва О.Ю. заперечувала проти задоволення позовних вимог, не визнаючи їх, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі
Згідно зі ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 по 15.06.2026 знаходилась у трудових відносинах з АТ "Українська залізниця", працюючи у цей проміжок часу на посаді начальника сектору Криворізького регіонального військово-облікового сектору служби «Кадрової та соціальної політики» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».
Наказом (розпорядження) директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» № НОК-1129/ОС від 10.06.2026 позивача було звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком.
Відповідно до п. 3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки (надалі – Угода), яка згідно з п. 2.2 діє до укладання нової Угоди, при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію закріплено обов`язок виплачувати їм одноразову матеріальну допомогу та додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі.
Згідно п. 3.1.18 Колективного договору Придніпровської залізниці, позивачу призначена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 1 у розмірі З середньомісячних заробітків (посадових окладів ), що становить 75998,64 грн.; та додаткову грошову допомогу відповідно до ч. 2 у розмірі 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів), що становить 126664,40 грн.
Відповідно до протоколу засідання штабу AT «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведення заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено.
Станом на дату розгляду справи одноразова грошова матеріальна допомога, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті позивачу виплачена не була.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.
Відповідно до п. 2.4 Угоди за спільною домовленістю сторін Угоди можуть вноситись зміни і доповнення до Угоди, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цією Угодою.
Положення п. 2.3 Угоди передбачає, що жодна зі сторін у період дії Угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
Доказів внесення змін до Угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, відповідачем суду не надано.
Рішення правління, як і протоколи засідання штабу не можна вважати належними документами, які підтверджують внесення змін або зупинення окремих положень Угоди.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.  Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті не було.
Отже, судом встановлено порушення прав позивача щодо невиплати їй одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги, право на які вона набула у зв`язку із виходом на пенсію.
Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 16.06.2026 по день винесення судом рішення.
Згідно практики, викладеної в пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Частиною першою та другою ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Як вбачається з Довідки про доходи середньоденний заробіток позивача становить 1139,83 грн.
Середній заробіток має бути розрахований за період з 16.06.2026 (наступний день після звільнення) по 04.09.2026 (день постановлення рішення).
Кількість робочих днів червні 2026 року становить 11 днів, у липні 2026 року - 23 дня, у серпні 2026 року – 21 день, у вересні – 4 дня. Загалом 59 робочих дні.
Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2026 по 04.09.2026 становить 67249,97 грн., виходячи з розрахунку 1139,83 грн. * 59 робочих дні.
Суд вважає, що невиплата розрахункових коштів при звільненні позивача мала місце з вини роботодавця, оскільки останнім не доведено протилежного. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити та стягнути середній заробіток за період з 16.06.2026 по 04.09.2026 включно, що становить 67249,97 грн.
Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання належних йому при звільненні сум одноразової матеріальної допомоги при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, середнього заробітку за час затримки належних сум при звільненні, у строки, зазначені в ст. 117 КЗпП України. Вказані порушення тягнуть за собою передбачену ст. 117 КЗпП України відповідальність у вигляді необхідності виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, сум одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію, додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті.
Підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника не вбачається. У цій частині суд відкидає доводи відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів у справі та не можуть слугувати достатньою правовою підставою для невиконання обов`язку щодо виплат, належних позивачу.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його повного задоволення.
Щодо судових витрат.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 44, 116, 117 КЗпП, ст. ст.10, 12, 13, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) відповідно до п. 3.1.18 Колективного договору одноразову грошову допомогу в розмірі 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) в сумі 75998 ( сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 64 коп.; додаткову грошову допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) у сумі 126 664 ( сто двадцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири ) гривні 40 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за час затримки розрахунку зі звільненим працівником за період з 16.06.2026 по 04.09.2026 ( включно) у сумі 67249 ( шістдесят сім тисяч двісті сорок дев`ять ) гривень 97 коп. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь держави судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: | | Н.  О.  Сарат