Справа № 142/874/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1949/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 липня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Берегового О.Ю., Войтка Ю.Б.,
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Віданової Олени Василівни
на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 11 червня 2026 року, постановлену під головуванням судді Гринишиної А.А., 
у справі №142/874/14-ц
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (заявник)
за участі боржника ОСОБА_1 , стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про заміну сторони виконавчого провадження,
встановив:
Короткий зміст вимог скарги
У червні 2026 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в обґрунтування якої посилалось на те, що 04 липня 2014 року Піщанським районним судом Вінницької області ухвалено судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 633 381,90 грн та судового збору.
29.01.2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 01/2024-ДФ, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 . Відтак ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права кредитора за цим кредитним договором. 
За вказаних обставин просило змінити стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 04 липня 2014 року у справі №142/874/14-ц, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 11 червня 2026 року заява задоволена. Постановлено замінити стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 04 липня 2014 року у справі № 142/874/14-ц, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Віданову О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що по справі відсутня процесуальна мета заміни сторони у зв`язку зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. З моменту постановлення рішення минуло більше 11 років, а виконавче провадження, що було відкрите з його виконання згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження є завершеним, а отже на момент звернення заявника відсутнє відкрите виконавче провадження, в межах якого могла б бути реалізована заміна сторони, а також відсутні будь-які процесуальні дії, спрямовані на відновлення можливості примусового виконання судового рішення. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Федоров Д.А. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 26 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 06 липня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні адвокат Віданова О.В, вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених в ній, і просила її задовольнити.
Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та встановлені ним обставини
Судом встановлено, що заочним рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 04 липня 2014 року у справі № 142/874/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CL-005/313/2006 від 01 листопада 2006 року у розмірі 1 633 381,90 грн та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.
29 січня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01/2024-ДФ, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги за вказаним кредитним договором.
Факт переходу права вимоги підтверджується наданими суду доказами, які свідчать про набуття ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прав кредитора у повному обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.
Суд також встановив, що рішення суду станом на день розгляду заяви не виконано. 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав, що відбувся перехід прав вимоги від первісного кредитора до заявника через укладення договору про відступлення права вимоги, що є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні. 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам.
Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень – завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Виконання судових рішень у цивільних (господарських) справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція).
Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невідокремним складником права кожного на судовий захист і охоплює визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012).
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках заміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Так, судом встановлено, що рішенням заочним рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 04 липня 2014 року у справі № 142/874/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CL-005/313/2006 від 01 листопада 2006 року у розмірі 1 633 381,90 грн та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.
Вказане рішення є чинним та таким що набрало законної сили.
29 січня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 01/2024-ДФ, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до платіжного доручення № 6586 від 29.01.2024, ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оплату за вищевказаний лот у розмірі 1 471 200 грн (а.с. 16).
Згідно додатку № 1 до договору факторингу № 01/2024-ДФ ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників .
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частин першої та другої 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного чи приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Такий правовий висновок підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, (провадження № 14-181цс20).
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що заявником було належними та допустимими доказами підтверджено факт переходу права вимоги підтверджується наданими суду доказами, які свідчать про набуття ТОВ «Діджи Фінанс» прав кредитора у повному обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду при розгляді аналогічної справи вказала на те, що реалізація учасником справи процесуального правонаступництва завжди повинно переслідувати конкретну процесуальну мету, яку суд має встановити при розгляді заяви такого учасника (п. 93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10).
Верховним Судом у даній постанові зроблено висновок про те, що у разі якщо учасник відносин має на меті набути статус стягувана та здійснювати всі відповідні правомочності як стягувана в межах виконавчого провадження, і саме у зв`язку із цим він чи вона подає до суду заяву про заміну стягувана у виконавчому провадженні, то таке виконавче провадження має бути відкритим на момент подачі такої заяви про заміну сторони, оскільки лише в межах конкретного відкритого виконавчого провадження учасник справи як стягувач може реалізувати свої відповідні правомочності: у п. 84 вищевказаної постанови зазначено, що вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованого на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Отже заміна сторони саме виконавчого провадження без встановлення факту відкриття (наявності відкритого) провадження не має жодного процесуального значення, адже навіть якщо особа набуде статусу стягувача, то вона чи він не зможе реалізувати цей статус поза межами відкритого виконавчого провадження, і тому суд не повинен задовольняти таку заяву про заміну сторони виконавчого провадження.
До моменту відкриття виконавчого провадження можливою є заміна сторони у виконавчому документі згідно ч. 5 ст. 442 ЦПК України, якщо на момент подачі такої заяви про заміну сторони не сплив строк пред`явлення такого документу до виконання.
У всіх інших випадках, коли суд не встановлює обставини наявності відкритого виконавчого провадження та/або факту, що не сплив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, можливою є лише заміна сторони у справі у загальному значенні згідно ст. 55 ЦПК України.
Судом першої інстанції вирішено процесуальне питання заміни стягувача у виконавчому документі у цивільній справі № № 142/874/14-ц, однак при цьому суд не встановив необхідних обставин (фактів): суд не встановив чи є відкритим виконавче провадження, у якому він замінив стягувана, суд не досліджував питання спливу чи переривання строку пред`явлення виконавчих документів до виконання щодо рішення у цивільній справі № 142/874/14-ц тощо.
Згідно приписів статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, визначено, що автоматизована система виконавчого провадження – комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Згідно пунктів 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до АСВП обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.
До АСВП в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.
Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до АСВП одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.
В Автоматизованій системі виконавчих проваджень наразі відсутні записи про виконавчі провадження, по яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна». 
Вказане також підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників відповідно до якої відсутня інформація стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .. 
Отже судова колегія приходить до висновку, що виданий судом першої інстанції про відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Піщанського районного суду Вінницької області 04 липня 2014 року. 
Суд при задоволені заяви про заміну стягувача правонаступником виходив виключно із того, що є доведеним факт переходу права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» прав кредитора у повному обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги та дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про те, що заявник належним чином довів своє правонаступництво у цій справі.
Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості порушувати питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон України «Про виконавче провадження» передбачає таку можливість). Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання містить в собі як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом має не виключно формальний характер, а покликана зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, й здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, отже, потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати й інші необхідні процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Як зазначалось вище, згідно з Автоматизованою системою виконавчих проваджень, Єдиним реєстром боржників відсутні виконавчі провадження з виконання рішення суду про стягнення відповідної заборгованості, де боржником є ОСОБА_2 , стягувачем - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (первісний кредитор).
Водночас звертаючись у червні 2026 року до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі ТОВ «Діджи Фінанс» відомостей про відкрите виконавче провадження не надало, вимогу про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у випадку його пропуску не заявляло.
Таким чином, за відсутності доказів наявності відкритого виконавчого провадження, відсутності інших процесуальних перешкод для його відкриття, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про заміну сторони у виконавчому документі, не врахував завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про можливість заміни сторони виконавчого провадження у цій справі.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку про скасування ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 11 червня 2026 року про заміну сторони виконавчого провадження із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).
Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Віданової Олени Василівни задовольнити.
Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 11 червня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника «Діджи Фінанс» у справі №142/874/14-ц. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими в статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий        І.М. Стадник 

Судді         О.Ю. Береговий

Ю.Б. Войтко