Кагарлицький районний суд Київської області 
_____________________________________________________________________________
10.07.2026 | Справа №: 368/804/26

провадження 3/368/262/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2026 року м.Кагарлик |

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., розглянувши справу, яка надійшла від Відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 02.02.2024 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , посвідчення серії НОМЕР_3 видане 10.07.2019 року, щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд, -

в с т а н о в и в :
11.05.2026 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал № 368/804/26, провадження № 3/368/262/26 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 02.02.2024 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. 
11.05.2026 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.
Згідно протоколу № 4819 від 28.04.2026 року старший сержант ОСОБА_1 , будучи по 04.06.2024 року командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з пп. «г» п. 1 - 1 ст. З Закону №1700-УІІ та приміткою до ст. 172^6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-УІІ, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. Закону МІ700-УИ несвоєчасно 21.04.2026, без поважних причин, подав декларацію лги звільненні, за період (з 01.01.2024 по 04.06.2024) неохоплений раніше даними деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172^6 КУпАП.
Вказане правопорушення вчинено при наступних обставинах:
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу голоти за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Згідно з приміткою до ст. 172^6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VІІ суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України.
Отже, старший сержант ОСОБА_1 , командир відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючи штатну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків, являючись військовою посадовою особою є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VІІ та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Беручи до уваги витяг із наказу від 04.06.2024 №159 старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та вважати таким, що справи та посаду здав.
Згідно з приміткою до ст. 172^6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до підпункту пп. 2 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VІІ — не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстру) відповідно до Закону №1700-VII, крім декларації кандидата на посаду.
Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні упродовж часу з 00:00 год. 05.06.2024 по 23:59 год. 04.07.2024 (граничний строк).
05.07.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII.
Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua). декларацію при звільненні, за період (з 01.01.2024 по 04.06.2024) неохоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 подав лише 21.04.2026 о 21 год. 47 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.
Будучи опитаним, ОСОБА_1 пояснив, що несвоєчасне подання виникло через те, що йому не було доведено про даний обов`язок коли він звільнився, а вже коли строки пройшли йому зателефонували і повідомили про необхідність їх подачі.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VII визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в ч. 1 ст. З цього закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Частиною 1 ст. 172^6 КУпАП установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, -
тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172^6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).
Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172^6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом декларування, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом №1700-VІІ, призвела до порушення Закону №1700-VІІ (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею З66^3 Кримінального кодексу України, суб`єкт декларування, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буду відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстру), хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і подальше несвоєчасне подання декларації не утворює складу адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.
Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VІІ, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль».
Уповноваженою посадовою особою Національної поліції України під час збору доказів не встановлено будь-яких підстав та причин, які перешкоджали б ОСОБА_1 , вчасно подати декларацію.
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата подачі зазначеної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 21.04.2026 року.
Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мав можливість подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через мережу Інтернет в будь-якому місці, проте так як на дату вчинення правопорушення він був звільнений зі своєї посади, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця його проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, суб`єкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно із роз`ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 року голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того, як у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, в тому числі щодо надання пояснень.
Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.
Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.
Системний аналіз норм КУпАП визначає, завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.
Таким чином, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону( дозволено робити те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).
Згідно протоколу № 4820 від 28.04.2026 року старший сержант ОСОБА_1 , будучи по 04.06.2024 командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VІІ та приміткою до ст. 172^6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-УІІ, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. Закону №1700-VІІ несвоєчасно 25.02.2026, без поважних причин, подав щорічну декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172^6 КУпАП.
Вказане правопорушення вчинено при наступних обставинах:
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Згідно з приміткою до ст. 172^6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VІІ суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України.
Отже, старший сержант ОСОБА_1 , командир відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючи штатну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків, являючись військовою посадовою особою є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-УІІ та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Беручи до уваги витяг із наказу від 04.06.2024 №159 старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та вважати таким, що справи та посаду здав.
Згідно з приміткою до ст. 172^6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VІІ визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1700-VII, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VІІ (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VІІ (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин .00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію після звільнення за 2024 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2025 по 23:59 год. 31.03.2025 (граничний строк).
01.04.2025 в 00:00 год, ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII.
Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію після звільнення, за 2024 рік, ОСОБА_1 подав лише 25.02.2026 о 19 год. 35 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.
Будучи опитаним, ОСОБА_1 пояснив, що несвоєчасне подання виникло через те, що йому не було доведено про даний обов`язок коли він звільнився, а вже коли строки пройшли йому зателефонували і повідомили про необхідність їх подачі.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в ч. 1 ст. З цього закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-VІІ за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Частиною 1 ст. 172^6 КУпАП установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, -
тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172^6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).
Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172^6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом декларування, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом №1700-VІІ, призвела до порушення Закону №1700-VІІ (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366^3 Кримінального кодексу України, суб`єкт декларування, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстру), хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і подальше несвоєчасне подання декларації не утворює складу адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.
Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VІІ, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль».
Уповноваженою посадовою особою Національної поліції України під час збору доказів не встановлено будь-яких підстав та причин, які перешкоджали б ОСОБА_1 , вчасно подати декларацію.
Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата подачі зазначеної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 25.02.2026 року.
Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мав можливість подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через мережу Інтернет в будь-якому місці, проте так як на дату вчинення правопорушення він був звільнений зі своєї посади, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця його проживання, а саме: АДРЕСА_1 
Часом виявленні правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, суб`єкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно із роз`ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 року голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, в тому числі щодо надання пояснень.
Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.
Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.
Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.
Таким чином, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).
Відповідно до ч. 4 ст. 277 КУпАП «строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитись (хвороба, перебування у відрядженні ти на лікуванні. У відпустці тощо)».
В судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2026 року ОСОБА_1 вину визнав в повному обсязі.
Вищевказані обставини справи доводяться матеріалами справи, а саме:
- протоколами про адміністративне правопорушення № 4819 від 28.04.2026 року;
- додатком з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»;
- рапортом;
- інформацією про особу;
- повідомленням;
- витягом з наказу від 04.06.2024 року;
- витягом з наказу від 27.06.2022 року № 22-РС;
- копією положень.
- протоколами про адміністративне правопорушення № 4820 від 28.04.2026 року;
- додатком з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»;
- рапортом;
- інформацією про особу;
- повідомленням;
- витягом з наказу від 04.06.2024 року;
- витягом з наказу від 27.06.2022 року № 22-РС;
- копією положень.
Отже, відповідно до вимог ст. 172-6 ч.1 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Щодо призначення виду та міри покарання, то суд зазначає наступне:
- так, санкція ч. 1 ст. 172-6 Куп АП передбачає наступні адміністративні стягнення:
- штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, а саме:
- штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить станом на час винесення постанови 850 грн).
Судові витрати по справі.
Відповідно до ст. 5 п.12 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-V (із змінами і доповненнями).
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 172-6 ч. 1, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 02.02.2024 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , посвідчення серії НОМЕР_3 видане 10.07.2019 року, -
- визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, та, -
- піддати адміністративному стягненню у вигляді 850 гривень.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 02.02.2024 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , посвідчення серії НОМЕР_3 видане 10.07.2019 року, від сплати судового збору.
Строк звернення до виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.
Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: О.В. Закаблук