ЄУН 211/12527/25
Провадження 2/193/232/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

28 липня 2026 року        сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді   Кравченко Н.О., 
за участю секретаря судового засідання  Ратушної В.В.,    представника відповідача   ОСОБА_1  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Софіївського районного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
16.01.2026 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 31.01.2018 р. ОСОБА_2 (далі - Позичальник, Відповідач) уклав з Акціонерним товариством "Ідея Банк" кредитний договір № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
У зв`язку з порушенням Позичальником умов Договору, згідно із Договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, Акціонерне товариство "Ідея Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року, в якому Відповідач виступає Позичальником. Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до Відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором. Загальна сума заборгованості Відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023 за кредитним договором Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року складає 115 496,34 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 57970,03 грн., заборгованість за відсотками 17777,22 грн., заборгованості за комісією в сумі 46467,06 грн.
За наведеного позивач просить суд: прийняти позовну заяву про стягнення заборгованості до розгляду та відкрити провадження у справі; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 115496,34 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позивачем разом з позовом заявлено клопотання про витребування доказів у справі. Позивач просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача.
Ухвалою суді Софіївського районного суду від 20.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.
16.02.2026 року до суду направлено відзив на позовну заяву представника відповідача Власкіної Т.Я., який нею підтримано в судовому засіданні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, прохав розглянути справу у його відсутність.
Згідно відзиву, представник відповідача позов не визнала, пояснила, що доказів права відступлення щодо спірного кредиту суду не надано. Також пояснила, що згідно наданого розрахунку з визначення суми кредиту підлягає вирахуванню сума, яка сплачена за нікчемною частиною кредитного договору-комісією за обслуговування в сумі 8169,99 грн. в частині вимог щодо стягнення нарахованої заборгованості з комісії в сумі 46467,06 грн не підлягає задоволенню з підстав нікчемності згідно постанови Великої Палати ВС від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Загальна сума боргу за розрахунком 57970,03 грн.-8169,99 грн+17777,22 грн.=67577,26 грн. Також зазначила, що відповідач є військовослужбовцем та інвалідом третьої групи внаслідок війни, про що подала відповідні документи.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи 31.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року (а.с.7-8).
Згідно з умовами кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 62571,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору (п.1.1 Договору).
Відповідно до п.1.2. Договору Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців.
Відповідно до п.1.34 договору за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 10% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі: 2.05 % від початкової суми кредиту.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок Позичальника як Страхувальника (застрахованої особи) договору добровільного страхування життя. Цим Договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати в безготівковій формі кредитні кошти Страховику в частині суми страхового платежу, належного Страховику, через транзитний рахунок Банку. Позичальник погоджується на страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані і з життям Застрахованої особи згідно даного Договору. Вигодонабувачем виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у Заяві на страхування, яка долучається до даного Договору.
Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором (п.2.1 договору).(а.с.8зв)
Пунктом 2.5 договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим Договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів Позичальника за цим Договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості є невід`ємною частиною цього Договору.
Кредитний Договір та договір страхування життя № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року, підписані відповідачем 31.01.2018 власноручно за заявою ОСОБА_2 (а.с. 9-10).
Факт укладення договору відповідачем не оспорюється.
Судом також встановлено, що первісний кредитодавець виконав свої зобов`язання за укладеним договором у повному обсязі, відповідно до умов такого, надавши відповідачу грошові кошти у сумі та на умовах, визначених договором, що підтверджується платіжною інструкцією від 31.01.2018 року про перерахування коштів в сумі 62571,00 грн (а.с.106)
Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Ідея Банк» надало розрахунок за кредитом Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року та виписку виписку по рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_2 за період з 31.01.2018 по 15.11.2023, з якого вбачається , що 31.01.2018 р., видача кредиту згідно кредитного договору в сумі 62571,00 грн та перерахування страхового платежу в розмірі 10644,86 грн., відповідно до умов кредитного договору ( а.с. 104-105).
Отже, позивачем доведений факт укладення Кредитного договору між ПАТ «Ідея Банк» (Первісний кредитор) та ОСОБА_2 .
В подальшому 15.11.2023, Акціонерне товариство "Ідея Банк" на підставі укладеного договору факторингу № 15/11/23 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року в якому Відповідач виступає Позичальником (а.с.12-15)
Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023 під порядковим номером 4026 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року до ОСОБА_2 на суму: 122234,31 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 579709,08грн., заборгованість за відсотками 17777,06 грн., заборгованість за комісією 46467,06 (а.с.16).
Згідно довідки про заборгованість ТОВ ФК «Суперіум» від 13.10.2025 року заборгованість ОСОБА_2 складає 122234,31 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 579709,08грн., заборгованість за відсотками 17777,06 грн.,заборгованість за комісією 46467,06 грн.(а.с.24)
Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про недоведеність переходу права вимоги до боржника за договором факторингу та вважає доведеним факт набуття права вимоги до відповідача до ТОВ «Суперіум» належними доказами які відповідачем не спростовані. 
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Ідея Банк» надав детальний розрахунок за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року, з якого вбачається, що нарахування відсотків за кредитним договором відбувалось з 31.01.2018 по 27.09.2021 року, та станом на 15.11.2023 року заборгованість склала: 122234,31 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 579709,08грн., заборгованість за відсотками 17777,06 грн.,заборгованість за комісією 46467,06. Згідно даного розрахунку оплачена сума по комісіїх складає 8169,99 грн. (а.с.102-103)
12.05.2025 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитом, однак дана вимоги залишена ним без задоволення. Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує (а.с.19)
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Частина 1ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В свою чергу ч.1 ст. 1078 ЦК України, закріплює положення про предмет договору факторингу, яким може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, стосовно заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 57970,03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача процентів за вказаним кредитним договором від 31.01.2018 року, то за вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З цього слідує, що відсотки за позикою виплачуються лише в межах дії договору позики. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12.
За умовами укладеного між сторонами кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати АТ «Ідея Банк» 10 % річних від залишкової суми кредиту протягом 36 місяців, до 01.02.2021 року. 
Згідно витребуваних судом доказів, а саме детального розрахунку АТ «Ідея Банк» станом на 01.02.2021, прострочення заборгованості за тілом 57970,03 грн., сума прострочених відсотків 9197,01 грн., заборгованість з відсотків за договором склала: 8580,21 грн, що складає 17777, 22 грн (а.с.102-103)
Як вбачається з витребуваних доказів у справі, а саме детального розрахунку заборгованості складеного АТ «Ідея банк», банком було нараховано відповідачу комісію за кредитним договором, сума простроченої комісії станом на 15.11.2023 складала: 46467,06 грн., яка не підлягає стягненню за наступного.
Згідно наданих документів, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та, згідно довідки командира частини приймав безпосередньо участь у бойових діях у період з 03.09.2022 року по 26.12.2022 року, окрім того. Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.10.2023 року ОСОБА_2 має інвалідність третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Отже, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець згідно п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від сплати процентів за кредитним договором.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті комісії за обслуговування кредиту суд вважає за доцільне зазначити наступне.
З системного аналізу укладеного кредитного договору вбачається, що його умовами визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08.06.2017 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18, викладено правовий висновок про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Так, Верховний Суд у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 дійшов висновку, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Позивачем не наданого жодного підтвердження факту надання послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна плата за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності конкретного переліку таких послуг, які надаються більше, ніж один раз на місяць, погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, підтверджень факту надання таких послуг в обсязі, що перевищує право споживача за законом.
Та обставина, що оплата таких послуг внесена в графік погашення кредиту, не нівелює обов`язок позивача довести позовні вимоги належним чином.
Враховуючи зазначене вище, стягнення комісії за обслуговування кредиту, станом на 15.11.2023 у розмірі 46467,06 за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року , не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а неправомірно сплачені грошові кошти на його виконання в сумі 8169,99 грн. підлягають поверненню шляхом зустрічного зарахування вимог.
Отже , на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» заборгованість за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року, в загальному розмірі 57970,03 з вирахуванням неправомірно сплачених відсотків, нарахованих за комісією 8169,99 грн., та складає 49800,04 грн.
Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем заявлено вимогу стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог 43,11 %, що складає 1044,50 грн..
Керуючись ст.ст. 3,11,15,16,509,526,530,610,611,612,623,633-634,1050,1054-1055 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» заборгованість за кредитним договором № Р25.00408.003615256 від 31.01.2018 року, у розмірі 49800 (сорок дев`ять тисяч вісімсот) гривень 04 копійок, що складається з заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» судові витрати у розмірі 1044 (одна тисяча сорок чотири) гривні 50 копійок.
В решті позовних вимог відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» (індекс 04053, місце знаходження: м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 23-А, нежитлове приміщення № 35А, ЄРДПОУ 42024152).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 31.07.2026 року. 
Суддя Н.О.Кравченко