Справа № 212/4048/26 
2/212/4117/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2026 року м.Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Дегтярової В. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив таке.
До суду звернулася представниця позивача Міньковська А.В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Від представника відповідача адвоката Вовка М.В. надійшла заява про визнання позову, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило. 
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 67819016 від 20.09.2021, укладеним між ТОВ «ФК «ІРБІС» та відповідачем, на загальну суму 20 400,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн. Позов обґрунтував таким. 20.09.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ІРБІС» та відповідачем укладено кредитний договір № 67819016 з використанням електронного підпису на суму 6 000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 01.09.2025 між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладений Договір факторингу № 01092025/1, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 20 400,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 14 400,00 грн – заборгованість за відсотками. 
Суд встановив, а сторони не заперечували, що 20.09.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 67819016 (далі – «договір»). Це підтверджується копією самого договору та таблицею обчислення загальної вартості кредиту до Договору (а. с. 19-24); усі – за підписом відповідача.
Кредитний договір було укладено на таких умовах: сума кредиту – 6 000,00 гривень; загальний строк кредитування – 90 днів; пільговий період – 30 днів; знижена % ставка – 2 % на день, стандартний період – 60 днів; стандартна % ставка – 3 % на день. 
Видача (перерахування) кредитних коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а. с. 31).
Розмір заборгованості підтверджується Розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 67819016 первісного кредитора (а. с. 35-36).
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» укладено Договір факторингу № 01092025/01 (а. с. 25-27), за яким кредитор передав ТОВ «ФК «Позика» належні йому права вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту, що підтверджується витягом з Додатку № 1 до договору факторингу (а. с. 13). 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі – «ЦК України») зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «(Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Факторинг, відповідно до глави 73 ЦК України, є різновидом відступлення права грошової вимоги. 
Долучені позивачем до позовної заяви докази підтверджують наявність обставин, про які стверджує позивач, зокрема, заборгованості за договором.
Суд переконався, а сторони не заперечили, що відсотки нараховані за період та у розмірах, про які домовилися сторони договору.
Відповідно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання правничої допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026 року; Додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги від 16.02.2026; актом надання послуг від 16.02.2026, детальним описом робіт (наданих послуг).
Представник відповідача надав суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн з огляду на те, що поданий позов не містить індивідуальності щодо даної справи, є типовим і обсяг часу для його підготовки є явно завищеним; об`єктивно викликає сумнів щодо складності справи та вартістю виконаних адвокатом робіт. Також рівень складності справи про стягнення заборгованості у спрощеному провадженні явно не відповідає вартості послуг у 5 500 грн. лише на стадії позовної заяви. Час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт є необґрунтовано завищеним. Таким чином, відповідач вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн співмірним часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та підлягає зменшенню до цієї суми.
Розглянувши наведені аргументи обох сторін, враховуючи принцип співмірності зі складністю справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, що становить ?1 331,2?0 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Кредитним договором № 67819016 від 20.09.2021 року в розмірі 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста грн 00 коп) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» сплачений судовий збір в розмірі 1 331,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час звернення з позовною заявою на підставі платіжної інструкції № 67819016 від 03.03.2026 року, що становить 1 331,2?0 (одна триста тридцять одна грн 20 коп) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ: 39493634; вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду складено та підписано 24 серпня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець