П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11209/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
17 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №968200877303 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в митних органах з 10.07.1992 по 17.12.2012.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 13.06.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 №3723-XII "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідках Хмельницької митниці 12.06.2025 №18, від 12.06.2025 №19.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10. 
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується. 
Апелянт зазначає, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1977 ОСОБА_1 22.08.1997 присвоєно персональне звання "Радник митної служби 2-рангу" та в подальшому присвоювалися інші персональні та спеціальні звання.
Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для врахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 10.07.1992 по 17.12.2012 є протиправним, оскільки ОСОБА_1 присвоювалися спеціальні звання. 
Виходячи з вищевикладеного, за документами пенсійної справи стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 відсутній. 
Також, щодо висновків суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 % заробітної плати, зазначеної у довідках Хмельницької митниці від 12.06.2025 №18, від 12.06.2025 №19, апелянт зазначає, що ч. 2 ст. 50 Закону України № 889-VІІ та постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не передбачено включення до заробітної плати для обчислення пенсії виплат, які носять разовий характер та не вважаються надбавками відповідно до Закону України “Про державну службу”. 
Крім того, згідно п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, тощо). 
Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для врахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії є протиправним.
Відтак, апелянт вважає, що станом на 01.05.2016 позивач не мав необхідного стажу державної служби, після звільнення з посади державної служби безпосередньо перед зверненням за пенсією позивач працював на посадах, що не відносяться до посад державної служби, тому ним не дотримано вимоги пунктів 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889, а саме наявність стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Враховуючи зазначене, довідки від 12.06.2025 №18 та №19 видані безпідставно.
Крім того, апелянт зазначає, що довідки від 12.06.2025 №18 та №19 видані станом на червень 2025 року та травень 2025 року відповідно. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 звільнений з посади провідного інспектора ще 17.12.2012, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII
З огляду на викладене, апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
13.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком у відповідності до статті 37 Закону №3723-XII.
Рішенням від 20.06.2025 №968200877303 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Позивач, не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції з огляду на положення Закону №3723-XII, Порядку №229 та Митного кодексу України, дійшов висновку, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Суд першої інстанції встановив, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 10.07.1992 по 17.12.2012 працював в органах митної служби.
Таким чином, суд вирішив зобов`язати пенсійний орган зарахувати позивачу період роботи в органах митної служби до стажу державної служби.
Оскільки позивач має стаж більше як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній має право на призначення пенсії за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 % заробітної плати, зазначеної у довідках Хмельницької митниці від 12.06.2025 №18, від 12.06.2025 №19.
Враховуючи вищевикладене, суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №968200877303 та як наслідок, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести позивача на пенсію за віком з 13.06.2025 відповідно до статті 37 Закону №3723-XII в розмірі 60 % суми заробітної плати, зазначеної у довідках Хмельницької митниці від 12.06.2025 №18, від 12.06.2025 №19.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі - Закон №889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закон №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
Отже, розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Відтак, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, зокрема, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Таким чином, після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Судом встановлено, що підставою для прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення від 20.06.2025 №968200877303 про відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця слугувала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в контексті доводів апеляційної скарги та обставин, які слугували підставою для прийняття рішення пенсійним органом, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював з 10.07.1992 по 17.12.2012 в органах Державної митної служби України. Також трудовою книжкою позивача підтверджується, що 05.06.1995 позивачем прийнята Присяга державного службовця. Надалі позивачу присвоювалися спеціальні звання, зокрема:
- 22.08.1997 присвоєно персональне звання "Радник митної служби ІІ рангу";
- 23.08.2000 присвоєно персональне звання "Радник митної служби І рангу";
- 01.04.2004 присвоєно персональне звання "Радник митної служби І рангу";
Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" (діяв до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889)
Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що обчислення стажу державної служби позивача здійснено відповідно до Порядку № 283. Згідно з пунктом 2 цього Порядку, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників та спеціалістів у апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції та її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документами, які підтверджують стаж державної служби, є трудова книжка та інші документи, визначені чинним законодавством.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 283, обчислений стаж державної служби застосовується для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року № 92-IV) (далі - МК України) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".
Згідно з ч.1 ст.413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Відповідно до частин 1, 2 статті 569 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст. 588 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.
Частиною 1 статті 588 МК України (у редакції Закону № 405-VII від 04.07.2013) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 (про що зазначено вище) та від 12.12.1991 (зокрема, ч. 3 ст. 154 МК України в редакції Закону № 1970-XII).
Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, де закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Відтак, суд апеляційної інстанції, зважаючи на вищевикладене, встановив, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки регулюються Митним кодексом України, Законом України "Про державну службу" та іншими нормативно-правовими актами, які визначають порядок зарахування періодів служби до стажу державної служби.
Згідно зі статтями 408, 413, 569 та 588 МК України, посадові особи митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями, а час їх служби в митних органах зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії державного службовця. Ця норма збережена в чинному законодавстві, зокрема в частині 17 статті 37 Закону № 3723-XII, п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку № 229, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби позивача період роботи в органах митної служби з 10.07.1992 по 17.12.2012.
Відтак, станом на 01.05.2016 загальний стаж державної служби позивача становив більше ніж 20 років, що надає позивачу право на призначення (переведення) на пенсію за віком за ст.37 Закону № 3723-XII.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно невідповідності довідок про заробітну плату для призначення пенсії вимогам Порядку №622, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок №622) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622.
Згідно п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.
В силу приписів п.4-2 Порядку №622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
У свою чергу, Додаток 4 містить такі примітки:
*Для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких не було класифіковано, або які звільнилися до дати введення класифікації посад з таких органів, дані про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років зазначаються у розмірах, установлених станом на 31 грудня 2023 року.
** Для державних службовців, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, дані про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років зазначаються у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби.
Як встановлено судом, позивачем для проведення переведення на пенсію державного службовця було долучено довідки Хмельницької митниці: 
від 12.06.2026 №18 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). Вказана довідка видана станом на червень 2025 року; 
від 12.06.2025 №19 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби. Вказана довідка містить відомості про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за травень 2025 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.
Тобто, вказані довідки виготовлені у відповідності до вимог Порядку №622 та за формами, що передбачені в додатках №4 та №6 до вказаного Порядку згідно з Постановою КМ № 823 від 12.07.2024.
Враховуючи викладене, доводи апелянта стосовно того, що довідки від 12.06.2025 №18 та №19 не підлягають врахуванню, оскільки видані станом на червень 2025 року та травень 2025 року відповідно, тоді як ОСОБА_1 звільнений з посади провідного інспектора 17.12.2012, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б свідчили про те, що Хмельницькою митницею проведено класифікація посад державної служби, а апелянтом таких не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відтак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що довідки від 12.06.2026 №18 та №19, видані Хмельницькою митницею, не відповідають вимогам Порядку №622.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на постанову Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, оскільки зазначена постанова регулює порядок обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, виплати компенсації за невикористані відпустки, відряджень та інших випадків, передбачених трудовим законодавством, а не визначає склад заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця.
Щодо доводів відповідача про те, що позивач просить призначити пенсію, виходячи із заробітної плати, яку він фактично не отримував та з якої не сплачував страхові внески, колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 37 Закону України "Про державну службу" передбачено: пенсія державним службовцям, які на момент звернення за її призначенням не перебувають на державній службі, призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи особи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року — страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, наведена норма пов`язує вимогу щодо сплати страхових внесків із заробітною платою працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, а не з доходом особи, якій призначається пенсія. Тому доводи відповідача про те, що позивач не сплачував страхові внески із зазначеної заробітної плати, є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №968200877303. Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в митних органах з 10.07.1992 по 17.12.2012 та перевести позивача з 13.06.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 №3723-XII "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідках Хмельницької митниці 12.06.2025 №18, від 12.06.2025 №19.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.