ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/1725/25
Провадження № 2/505/3343/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді   Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Гатілова І.Г.,
відповідача     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Подільськ Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначив, що 11.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 11.08.2023-100003576, відповідно до якого відповідачу було надано кредит.
Згідно з умовами зазначеного договору строк кредитування становив 98 днів, процентна ставка - 1 % за кожен день користування кредитом, а комісія - 15 % від суми кредиту.
Позивач посилається на те, що зазначений договір було переоформлено 25.09.2023 шляхом укладення кредитного договору № 25.09.2023-010000126, за умовами якого сума кредиту становила 9 900 грн, строк кредитування - 98 днів, процентна ставка - 1,3 % за кожен день користування кредитом, комісія - 15 %, що становить 1 485 грн.
У подальшому, за твердженням позивача, зазначений договір було переоформлено 02.11.2023 шляхом укладення кредитного договору № 02.11.2023-010000127, за умовами якого сума кредиту становила 9 900 грн, строк кредитування - 98 днів, процентна ставка - 1,2 % за кожен день користування кредитом, комісія - 15 %, що становить 1 485 грн.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 07.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 23 027,31 грн, з яких 9 900 грн - основна сума кредиту, 11 642,31 грн - проценти та 1 485 грн - комісія.
Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати, відповідно до попереднього розрахунку розмір яких складає 6 000 грн.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
20.02.2025 судом відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2026 позов ТОВ «Споживчий центр» було задоволено та ухвалено заочне рішення.
23.04.2026 відповідач звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 28.05.2026 заяву відповідача задоволено, заочне рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2026 скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судовому засіданні 22.06.2026 відповідач заперечила проти заявлених позовних вимог, зокрема зазначила про необґрунтованість розміру заявленої до стягнення заборгованості та просила надати детальний розрахунок її утворення.
Ухвалою суду від 09.07.2026 у позивача витребувано детальний розрахунок заборгованості за кредитними договорами № 11.08.2023-100003576 від 11.08.2023, № 25.09.2023-010000126 від 25.09.2023 та № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 із зазначенням розміру основного боргу, процентів, комісії, часткового виконання зобов`язань та порядку зарахування здійснених відповідачем платежів.
Строк для подання витребуваних доказів судом визначено до 01.09.2026.
Станом на час розгляду справи позивач витребуваного судом детального розрахунку заборгованості не подав.
Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Згідно з частиною десятою статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без повідомлення причин або без зазначення причин, які суд визнав неповажними, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке значення ці докази мають для справи, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або вирішити справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, для задоволення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач повинен довести обставини, на які посилається як на підставу позову, зокрема надання позичальнику кредитних коштів, розмір заборгованості та обставини, з яких цей розмір утворився. Суд, зі свого боку, оцінює подані докази у їх сукупності та не може покладати в основу рішення припущення щодо надання кредитних коштів або розміру заборгованості.
Судовий розгляд
У судовому засіданні 14.09.2026 відповідач ОСОБА_1 була присутня, позовні вимоги не визнала. 26.06.2026 відповідач подала до суду письмові пояснення. 
Відповідач не заперечує наявності між сторонами кредитних правовідносин, однак заперечує проти розміру заборгованості, зазначаючи, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами утворення заборгованості у розмірі 23 027,31 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд установив, що сторонами укладалися електронні кредитні договори, належність яких відповідачу як підписанту нею не заперечується. 
Водночас укладення кредитних договорів не звільняє позивача від обов`язку довести обставини їх виконання кредитодавцем, зокрема надання відповідачу кредитних коштів, а також виникнення та розмір грошового зобов`язання, яке позивач просить стягнути.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, для задоволення вимоги про стягнення заборгованості позивач повинен довести не лише укладення кредитного договору, а й обставини, які свідчать про виникнення та розмір грошового зобов`язання, заявленого до стягнення.
Судом установлено, що у матеріалах справи міститься квитанція LiqPay № 2351047037 від 11.08.2023, відповідно до якої зазначено суму 11 000 грн, призначення платежу «Видача за договором №11.08.2023-100003576» та платіжний інструмент із маскованим номером 414949*90.
Разом з тим зазначена квитанція не містить відомостей про особу власника платіжного інструменту або отримувача коштів та не дає можливості встановити, що зазначені кошти були зараховані саме відповідачу.
Іншого належного документа, який би підтверджував зарахування 11 000 грн на рахунок або платіжний інструмент, належний відповідачу, позивачем не надано.
Крім того, суд звертає увагу на суперечність у поданих позивачем документах щодо розміру первісного кредиту.
У позовній заяві позивач зазначає, що за договором № 11.08.2023-100003576 відповідачу було надано кредит у розмірі 9 900 грн.
Разом з тим текст самого договору містить умову про суму кредиту 11 000 грн, а надана позивачем квитанція LiqPay № 2351047037 також містить суму 11 000 грн.
Таким чином, з поданих матеріалів справи неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була надана відповідачу за первісним договором та яким чином із суми 11 000 грн утворилася сума 9 900 грн, зазначена у наступних кредитних договорах.
Позивачем не надано документів, які б дозволяли встановити рух заборгованості між договорами № 11.08.2023-100003576, № 25.09.2023-010000126 та № 02.11.2023-010000127.
Укладення кількох послідовних кредитних договорів не дає можливості встановити, яка сума основного боргу залишалася непогашеною на момент укладення кожного наступного договору, які суми процентів та комісій були нараховані за попередніми договорами, які суми були погашені відповідачем та яким чином вони були зараховані.
Із наданих матеріалів справи також установлено, що відповідачем здійснено платежі у розмірі 1 450 грн 12.10.2023 та 2 768,44 грн 18.10.2023, загальна сума яких становить 4 218,44 грн.
Однак позивачем не надано доказів, які дозволяли б установити порядок зарахування цих платежів, зокрема яка частина кожного платежу була спрямована на погашення основної суми кредиту, процентів, комісії чи інших платежів.
Щодо відсутності поденного розрахунку процентів
Окремо суд вважає необхідним оцінити обґрунтованість заявленої до стягнення суми процентів у розмірі 11 642,31 грн.
Згідно з умовами договору № 02.11.2023-010000127 від 02.11.2023 проценти визначаються залежно від розміру кредиту або залишку кредиту, кількості днів користування кредитом та встановленої договором процентної ставки.
За таких умов для перевірки правильності нарахування процентів необхідно встановити розмір заборгованості, який був базою для нарахування процентів у кожний відповідний день, періоди нарахування, кількість днів, процентну ставку, розмір залишку кредиту, а також врахування здійснених відповідачем платежів.
Однак позивачем не надано поденного розрахунку процентів.
Наданий позивачем документ під назвою «ДОВІДКА-РОЗРАХУНОК» містить лише підсумкові показники: 9 900 грн основного боргу, 11 642,31 грн процентів, 1 485 грн комісії та загальну суму 23 027,31 грн.
У цьому документі зазначено лише, що проценти нараховані за період з 02.11.2023 по 07.02.2024.
При цьому в ньому відсутні відомості про розмір заборгованості за кожний день зазначеного періоду, розмір процентів, нарахованих за кожний день або відповідний період, залишок кредиту, який був базою для нарахування процентів, порядок зміни такого залишку, а також відомості про врахування платежів, здійснених відповідачем.
Отже, зазначений документ містить кінцевий результат, визначений позивачем, але не містить розрахунку, за допомогою якого суд може перевірити правильність отриманого результату.
Відсутність поденного розрахунку має істотне значення для вирішення спору, оскільки відповідно до умов кредитного договору розмір процентів пов`язаний із сумою кредиту або його залишком та кількістю днів користування кредитом.
Суд не може встановити, чи залишалася сума 9 900 грн базою для нарахування процентів протягом усього періоду з 02.11.2023 по 07.02.2024, чи змінювався розмір заборгованості, яким чином на нього вплинули попередні платежі відповідача та чи були вони враховані позивачем при визначенні суми процентів.
При цьому арифметична відповідність заявленої суми процентів результату множення 9 900 грн на 1,2 % та кількість днів кредитування не усуває необхідності підтвердження саме такого розрахунку належними доказами.
Суд не може замість позивача визначати періоди нарахування процентів, встановлювати розмір залишку кредиту за кожний день, розподіляти здійснені відповідачем платежі та на цій підставі самостійно формувати розрахунок заборгованості.
Такий підхід означав би покладення на суд обов`язку доводити позовні вимоги замість позивача, що суперечить засадам змагальності сторін та положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Щодо невиконання ухвали суду про витребування доказів
Ухвалою суду від 09.07.2026 у позивача було витребувано детальний розрахунок заборгованості за всіма трьома кредитними договорами, у тому числі із зазначенням основного боргу, процентів, комісії, часткового виконання зобов`язань та порядку зарахування здійснених платежів.
Необхідність витребування цих доказів була зумовлена саме запереченнями відповідача щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості.
Однак позивач витребуваного судом детального розрахунку до суду не подав.
Таким чином, позивач не подав витребуваних судом доказів, які мали значення для перевірки заявленого розміру заборгованості, зокрема поденного розрахунку процентів та відомостей щодо руху заборгованості за послідовно укладеними кредитними договорами.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без повідомлення причин або без зазначення причин, які суд визнав неповажними, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або вирішити справу на підставі наявних доказів, а у разі неподання таких доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на це суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів.
Разом з тим відсутність витребуваних доказів оцінюється судом у сукупності з іншими матеріалами справи та запереченнями відповідача.
Щодо обставини виконання зобов`язання щодо надання кредитних коштів
Суд також зазначає про недоведеність обставини надання відповідачу кредитних коштів за договором № 11.08.2023-100003576 від 11.08.2023.
На підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем надано квитанцію LiqPay № 2351047037 від 11.08.2023, у якій зазначено суму 11 000 грн, призначення платежу «Видача за договором №11.08.2023-100003576» та платіжний інструмент із маскованим номером 414949*90.
Разом з тим зазначена квитанція не містить повного номера платіжної картки, на яку, за твердженням позивача, було перераховано кредитні кошти, а тому за її змістом неможливо ідентифікувати платіжну картку як належну відповідачу.
Крім того, квитанція не містить відомостей про прізвище, ім`я, по батькові власника зазначеної платіжної картки, номер рахунку отримувача або інших даних, які дозволяли б пов`язати вказаний у квитанції платіжний інструмент саме з відповідачем.
Лише зазначення у квитанції номера кредитного договору та суми 11 000 грн не підтверджує, що відповідні грошові кошти були зараховані на рахунок або платіжну картку, належну відповідачу.
Позивачем не надано виписки з рахунку, платіжного документа з ідентифікаційними даними отримувача, документа банку про зарахування коштів або іншого доказу, який би дозволив встановити зв`язок між зазначеною у квитанції платіжною операцією та відповідачем як отримувачем кредитних коштів.
Отже, надана позивачем квитанція містить відомості про здійснення платіжної операції на суму 11 000 грн, однак не дає можливості встановити, що отримувачем цих коштів була саме відповідач ОСОБА_1 .
Обставина надання відповідачу кредитних коштів відповідачу кредитних коштів за договором № 11.08.2023-100003576 належними та достатніми доказами не підтверджена.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України саме надання кредитодавцем грошових коштів позичальникові є необхідною складовою кредитного правовідношення, виконання якої має бути підтверджене належними доказами у разі виникнення спору щодо відповідного грошового зобов`язання.
Тому наявність підписаного сторонами кредитного договору не усуває необхідності доведення позивачем обставини надання передбачених договором грошових коштів відповідачу.
Щодо розміру заборгованості
Сукупність установлених обставин свідчить про те, що позивач не надав суду доказів, які дозволяють послідовно встановити формування заявленої до стягнення суми 23 027,31 грн.
Зокрема, не підтверджено належними доказами зарахування відповідачу первісно зазначених 11 000 грн, обставини переходу заборгованості між послідовно укладеними кредитними договорами, стан основного боргу при укладенні кожного наступного договору, порядок врахування платежів у загальному розмірі 4 218,44 грн, а також правильність нарахування процентів у розмірі 11 642,31 грн, у тому числі за відсутності поденного розрахунку процентів за період з 02.11.2023 по 07.02.2024.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази не лише кожний окремо, а й у їх сукупності.
Надані позивачем документи у своїй сукупності не дають можливості встановити розмір грошового зобов`язання відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі.
Предметом оцінки у цій справі є доведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу позову, зокрема надання відповідачу кредитних коштів, рух заборгованості за послідовно укладеними кредитними договорами та розмір заявленої до стягнення заборгованості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Разом з тим застосування зазначеної норми можливе за умови встановлення обсягу невиконаного грошового зобов`язання.
У цій справі такий обсяг позивачем належними та достатніми доказами не підтверджено.
Суд не може покласти в основу рішення лише розрахунок, складений позивачем, якщо його правильність неможливо перевірити за первинними та іншими належними доказами.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Отже, суд, з`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, доходить висновку, що позивач не довів обставину надання відповідачу кредитних коштів за договором № 11.08.2023-100003576 від 11.08.2023, оскільки надана квитанція не дозволяє встановити належність зазначеного у ній платіжного інструменту відповідачу (маски карти), а також не підтвердив розмір заявленої до стягнення заборгованості, зокрема не надав відомостей про рух заборгованості за послідовно укладеними кредитними договорами, належного підтвердження врахування здійснених відповідачем платежів та поденного розрахунку процентів. За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог суд не встановив.
Розподіл судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 84, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, статтями 526, 527, 530, 610, 611, 612, 626, 628, 629, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 14.09.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ідентифікаційний код юридичної особи 37356833, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, тел. +380630731405
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел.  НОМЕР_2 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ