Справа № 526/441/26
Провадження № 2/526/740/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

08 липня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричка С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та 1 800,00 грн. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.07.2022 року невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману через мережу інтернет під приводом надання послуг з перевезення заволоділа його грошовими коштами у розмірі 1 800,00 грн, які він перерахував як передплату. Вказує, що звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України. 05.08.2022 Працівниками поліції за фактом шахрайства відкрито кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022175560000146. Під час досудового розслідування встановлено, що грошові кошти були перераховані на банківську карту, власником якої є ОСОБА_2 , який розпорядився отриманими коштами на власний розсуд .
Зазначає, що вищевказаним кримінальним правопорушенням йому було заподіяно також матеріальної шкоди. З урахуванням вищенаведеного він звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.
Позивач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 03.04.2026.
Відповідач ОСОБА_2 цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримав, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомляв суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №R067111855690, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відзиву на позов, зустрічного позову, будь-яких клопотань, заяв чи доказів від відповідача не надходило.
У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в провадженні відділення поліції №1 Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 12022175560000146 за матеріалами які надійшли з відділу протидії кіберзлочинам в Полтавській області ДКП НП України стосовно того, що 26.07.2022 невідома особа шахрайським шляхом скориставшись довірою ОСОБА_1 , 2004 року народження, заволоділа його грошовими коштами, які той відправив в якості передплати за послуги первізника.
З протоколу допиту потерпілого від 11 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 допитано як потерпілого в межах кримінального провадження № 12022175560000146.
Обґрунтовуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначив, що майнова шкода полягає у зменшенні сукупності його майнових благ на грошову суму в розмірі 1 800,00 грн, що була перерахована відповідачу, який діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману через мережу інтернет заволодів та розпорядився отриманими коштами на власний розсуд, що мали бути спрямовані на надання послуг з перевезення, чим скоїв проти нього шахрайство. Разом з тим, позивач зауважував, що втрата грошових коштів завдала йому значних моральних страждань, переживань, почуття безпорадності.
При цьому, позивач, посилаючись на ч.1 ст.1177 ЦК України просив відшкодувати завдану йому шкоду як фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормамистатті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. 
У абзаці 3 п.2 рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року №9-рп/99 у справі №1-15/99 зазначено, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність. Особа не несе кримінальної відповідальності до тих пір, поки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.
Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
До кримінальних правопорушень віднесено усі кримінально-карані діяння, які поділяються на злочини та кримінальні проступки.
Терміни «кримінальне правопорушення» і «злочин» є синонімами.
Після введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2484 від 21 листопада 2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року термін «кримінальне правопорушення» об`єднає в собі поняття «злочин» і «кримінальний проступок».
Позов ґрунтується на твердженні про вчинення відповідачем шахрайства, однак такі обставини на даний час не встановлені у передбаченому законом порядку. Фактично позивач просить суд у порядку цивільного судочинства встановити наявність у діях відповідача ознак кримінального правопорушення та, виходячи з цього, стягнути шкоду. Такий спосіб захисту не відповідає предмету цивільного судочинства, оскільки питання про наявність умислу на заволодіння коштами шляхом обману є предметом кримінального провадження, яке на цей час не завершене. 
Водночас матеріали цивільної справи не містять достатнього обсягу доказів, які б дозволяли суду самостійно та беззаперечно встановити всі юридично значимі обставини, що входять до предмета доказування, зокрема факт протиправної поведінки відповідача та її причинний зв`язок із заявленою шкодою.
Верховний Суд України у постанові від 1 вересня 2015 року у справі № 6-1268цс15 вказав, що обов`язковою умовою застосування статті 1177 ЦК України є наявність вироку суду в кримінальній справі або постанови суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили.
Отже, виходячи з системного аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування до правовідносин у даній справі положень статті 1177 ЦК України, оскільки відсутнє судове рішення (вирок, постанова), яке набрало законної сили, яким би було встановлено подію злочину (кримінальне правопорушення), та яким би особу було визнано винною у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого нормами КК України, та спричинення, внаслідок винних протиправних дій особи, збитків позивачу.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні №112022175560000146 триває. ОСОБА_1 визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, а відтак останній може реалізувати своє право на відшкодування спричиненої шкоди внаслідок кримінального правопорушення, заявивши цивільний позов в рамках кримінального провадження.
А відтак, суд вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є передчасним, отже, і відсутні правові підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268, 352,354,355 ЦПК України, суд -
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 08 липня 2026 року.

Суддя: С. А. Киричок