Справа № 138/1886/13-а
2-а/138/67/13

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2013 року Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої, судді Капацин Л.В.
з участю: секретаря Політанської Т.М.
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Петрової І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Могилеві-Подільському в приміщенні міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - 

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи тим, що він з 01.03.1956 року, тобто з моменту свого народження та до серпня 1990 року разом із своєю сім`єю проживав в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, яке відповідно до п.4 Додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. Позивач є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю, про що свідчить відповідне посвідчення. Після аварії на ЧАЕС він з сім`єю проживав у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 року по 14.08.1990 року, тобто 4 роки 3 місяці і 20 днів. З серпня 1990 року проживав в м. Могилеві-Подільському Вінницької області. Вважає, що відповідно до ч.2 ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, тому по досягненню 57 років він звернувся із відповідною заявою до відповідача. Проте отримав відмову в призначені пенсії в зв`язку з тим, що відповідно до даних його трудової книжки та актів перевірок, з 22.03.1989 року по 20.01.1993 року він працював на території Вінницької області, яка не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. На його думку, відмова відповідача у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку є необґрунтованою, оскільки, працюючи будівельником по договорах у Вінницькій області з 22.03.1989 року по 20.01.1993 року, він перебував там по кілька днів на тиждень, проте постійно проживав і був зареєстрований до 14.08.1990 року в с. Ємільчине Ємільчинського району. Просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, зобов`язати відповідача призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 5 ч.2 ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 20.02.2013 р. та стягнути з державного бюджету України на його користь понесені по справі судові витрати. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, суду пояснив, що він народився в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, там проживав, одружився, там народилися його діти. Після аварії на ЧАЕС він із сім`єю проживав на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, діти почали хворіти, тому у серпні 1990 року він із сім`єю змушений був виїхати до м. Могилева-Подільського на постійне місце проживання. У березні 2013 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі із заявою про призначення пенсії, так як він має право на зменшення пенсійного віку, як громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки постійно проживав станом на 01.01.1993 року на території зони посиленого радіологічного контролю більше 4 років. Проте він отримав відмову в призначені пенсії в зв`язку з тим, що відповідно до даних його трудової книжки, він працював з 22.03.1989 року по 20.01.1993 року на території Вінницької області, у районах, які не відносяться до зони посиленого радіологічного контролю. Позивач вважає відмову відповідача у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку необґрунтованою. З 1986 року по серпень 1990 року він постійно проживав та був зареєстрований в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області. Він дійсно з березня 1989 року їздив на роботу до Вінницької області, проте там він перебував по кілька днів на тиждень, кожної п`ятниці він разом із іншими своїми співробітниками повертався додому у Житомирську область, де вони перебували до понеділка. У Вінницькій області він працював у бригаді, яка виконувала ремонтні роботи. Вони працювали дуже важко, затримувалися на роботі до 3 годин ночі, щоб швидше виконати роботу і поїхати додому. У зимній період часу вони взагалі не працювали, а перебували дома. 
Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Петрова І.М позов не визнала, суду пояснила, що дійсно позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте йому було відмовлено в зв`язку з тим, що відповідно до трудової книжки та актів перевірки, позивач з 23.03.1989 р. по 14.08.1990 року працював на території Вінницької області, що не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Відповідно до абзаців 4-7 п.2 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обов`язковою умовою призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є факт постійного проживання або постійної роботи у зонах радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 встановлено, що у період з 23.03.1989 р. по 14.08.1990 року він працював на території Могилів-Подільського та Мурованокуриловецького районів Вінницької області, що складає 1 рік 3 місяці 21 день, і виключає можливість постійного проживання в смт. Ємільчине Житомирської області, мінімум п`ять діб на тиждень позивач проживав в населених пунктах за місцем роботи. Враховуючи відстань між населеними пунктами за місцем роботи позивача та місцем реєстрації його проживання, виключає можливість проживання позивача у даній зоні посиленого радіологічного контролю понад шість місяців на рік. Також представник відповідача відмітила, що ОСОБА_1 просить призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку з 20.02.2013 р., тобто з дня звернення із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі, що є безпідставним та суперечить чинному законодавству. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 вказаного Закону, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Безспірним є період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 р. по 21.03.1989 р. та перерви у роботі протягом травня 1989 р. – серпень 1990 р., що становить 2 роки 11 місяців 30 днів. Представник відповідача вважає, що управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі діяло правомірно відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та просить у задоволенні позову відмовити. 
Свідок ОСОБА_2 суду показав, що він проживає в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області. До серпня 1990 року його сусідом був позивач по справі ОСОБА_1 , якого він знає з дитинства. Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 народився та по серпень 1990 року постійно проживав в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області. Проте після Чорнобильської катастрофи діти позивача почали часто хворіти, тому у серпні 1990 року він був змушений виїхати на постійне місце проживання до Вінницької області. Свідок також показав, що ОСОБА_1 їздив на роботу в іншу місцевість, при цьому кожну п`ятницю приїздив додому, а у понеділок знов їхав на роботу.
Свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона є дружиною позивача, підтвердила, що її чоловік, як і вся сім`я, до серпня 1990 року постійно проживав в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, при цьому їздив на роботу по трудових договорах до Вінницької області і на вихідні дні він постійно приїжджав додому. 
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до копії паспорту позивача НОМЕР_1 , виданого 12.11.2004 року Могилів-Подільським МРВ УМВС України у Вінницькій області та копії його свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 14.03.1956 року Ємільчинським районним бюро ЗАГС Житомирської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області. (а.с.4, 9).
Згідно з довідками виконкому Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області № 928 від 15.06.2010 року та № 1040 від 09.08.2013 р., ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав з 26.04.1986 р. по 14.08.1990 року в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області та вибув у Вінницьку область, м. Могилів-Подільський 14.08.1990 року, згідно запису погосподарської книги за № 5 за 1990 рік (а.с.7,8). 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 р. № 106 населений пункт смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області віднесений до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Як вбачається з копії посвідчення НОМЕР_3 , виданого 13.12.2012 року Житомирською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.6). 
Згідно з абзацом 6 п.2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХП особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 року проживали або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік, встановлений ст. 26 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. 
Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , він з 22.03.1989 р. по 25.05.1989 р. працював робітником в колгоспі «Перемога» с. Конева Могилів-Подільського району Вінницької області, з 29.05.1989 р. по 01.08.1989 р. - в колгоспі «Дружба» с. Сугаки Могилів-Подільського району, з 01.09.1989 р. по 07.12.1989 р. – в колгоспі 40-річчя Жовтня с. Лучинчик Мурованокуриловецького району, з 09.12.1989 р. по 20.10.1990 р. – в колгоспі ім. 1 Травня с. Вищий Ольчедаїв Мурованокуриловецького району (а.с. 23-26).
Згідно з довідкою від 14.03.2013 р. № 4 СТОВ «Прометей» с. Конева Могилів-Подільського району, який було реорганізовано з КСП «Перемога» с.Конева Могилів-Подільського району ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі «Перемога» у 1989 році та ним вироблено 98 людино днів (а.с.28).
Відповідно до повідомлення № 47 від 29.07.2013 р. КУ «Могилів-Подільський районний трудовий архів» та акту за результатами перевірки стажу роботи по КУ Могилів-Подільської районної ради «Могилів-Подільський районний трудовий архів» від 29.07.2013 р. по питанню достовірності даних про стаж роботи ОСОБА_1 за період з 29.05.1989 р. по 01.08.1989 р. в колгоспі «Дружба» с. Сугаки Могилів-Подільського району, складеного провідним спеціалістом відділу з призначення пенсій управління ПФУ в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Налужною В., позивач ОСОБА_1 в 1989 р. відпрацював 56 робочих днів у колгоспі «Дружба» с. Сугаки, яке було реорганізовано в СТОВ «Топаз» (а.с. 30,31).
Згідно з архівною довідкою № 02-2/116 від 04.04.2013 р. КУ «Мурованокуриловецький районний трудовий архів», у документах колгоспу ім.. 40-річчя Жовтня с. Лучинчик, книзі обліку розрахунків по оплаті праці за 1989 рік значиться ОСОБА_1 , де вказано, що нарахування йому заробітку проводилось у вересні, листопаді 1989 року. В листопаді 1989 року в графі 18 значиться 48/1610,18 (одиниці виміру не вказані)(а.с. 33).
Як вбачається з довідки ТОВ « 1 Травня» с. В. Ольчедаїв Мурованокуриловецького району № 15 від 22.02.2013 р. , ОСОБА_1 працював у колгоспі ім.. 1 Травня с. Вищий Ольчедаїв з 09.12.1989 року по 20.10.1990 року і за цей період виробив 296 виходів, при мінімумі 270. Згідно протоколу № 4 від 25.11.1992 року на базі колгоспу ім.. 1 Травня створено КСГП « 1 Травня», яке 20.02.2000 року реорганізовано у ТОВ « 1Травня» (а.с. 34).
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-1У місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, суд вважає переконливими доводи представника відповідача, що у період з 23.03.1989 р. по 14.08.1990 року ОСОБА_1 працював на території Могилів-Подільського та Мурованокуриловецького районів Вінницької області, що складає 1 рік 3 місяці 21 день і виключає можливість його постійного проживання в смт. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області. Ці доводи представника відповідача не спростовуються ані поясненнями позивача, ані показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно того, що позивач працював по договорах у Вінницькій області, тобто, поза зоною посиленого радіологічного контролю, а додому приїздив лише на вихідні. 
Безспірним є період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 р. по 21.03.1989 р. та перерви у роботі протягом травня 1989 р. – серпня 1990 р., що підтверджено довідками № 928 від 15.06.2010 року та № 1040 від 09.08.2013 р. виконкому Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області та записами у трудовій книжці ОСОБА_1 про його роботу в межах Ємільчинського району та Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с. 7, 8,23-26). Проте даний період постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю становить лише 2 роки 11 місяців 30 днів, але не 4 роки, як передбачено абзацом 6 п.2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На підставі ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХП , ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-1У, керуючись ст.ст. 7, 71, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – відмовити.
На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови суду. 

Повний текст постанови виготовлений 10.09.2013 року.

Суддя