Справа № 761/16302/26
Провадження № 2-а/761/427/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:  Волошина В.О.,
при секретарі:   Бульбі К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:

У квітні 2026р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просив суд:
- постанову Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 22 квітня 2026р. № 1701 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 грн. - скасувати; 
- провадження по справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 22 квітня 2026р. № 1701 - закрити.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 22 квітня 2026р. за підписом заступника начальника відповідача Баштового Ю.Б. за актом фактичної перевірки № 28501/Ж5/26/15/07/45919809 від 09 квітня 2026р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно зазначеної постанови, позивач порушив порядок проведення розрахунків, а саме: порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а саме: недотримання встановлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушено п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29 липня 2022р. «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 грн.
Позивач вважає, що фактична перевірка ТОВ «Правова допомога Україна» була проведена з недотриманням вимог законодавства, без відповідних правових підстав.
На думку позивача, його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку; постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. В його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2026р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25 травня 2026р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач наголошував, що перед початком фактичної перевірки ТОВ «Правова допомога Україна» було проведено розрахункову операцію та встановлено факт проведення розрахункової операції з надання юридичних послуг, (послуги з розробки та надання договору оренди) без застосування реєстратора розрахункових операцій або програмного реєстратора розрахункових операцій (РРО/ПРРО), без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу на загальну суму 22000,0 грн., розрахункова операція проведена в готівковій формі, згідно договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 31032605/о від 31 березня 2026р. та акту № 31032605/о приймання-передачі наданих послуг від 01 квітня 2026р.
Таким чином сторона відповідача вважає, що розрахункова операція з надання юридичних послуг (послуги з розробки та надання договору оренди), на загальну суму 22000,00 грн. здійсненна з порушенням вимог п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями). За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 09 квітня 2026р. реєстраційний № 28501/Ж5/26/15/07/45919809 від 09 квітня 2026р. Перевіркою встановлено порушення вимог: 
- п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції з надання юридичних послуг на суму 22000,00 грн. (послуги з розробки та надання договору оренди) без застосування реєстратора розрахункових операцій або програмного реєстратора розрахункових операцій (РРО/ПРРО), без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу;
- п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022р. № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торгівці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)», а саме: не забезпечено можливості здійснення безготівкових розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за продані товари (надані послуги). Банківський платіжний термінал відсутній.
Сторона відповідача вважає, що за наслідками проведеної перевірки правомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення, відносно позивача, як керівника товариства, та в подальшому притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
29 травня 2026р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи та аргументи сторони відповідача наведені у відзиві на позов є безпідставними.
Так, позивач звертав увагу суду на те, що у відзиві на позов сторона відповідача фактично не надала жодного належного доказу на підтвердження існування реальної та належним чином документально підтвердженої інформації про можливі порушення ТОВ «Правова допомога Україна», яка б відповідала вимогам пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України та могла бути законною підставою для призначення фактичної перевірки цього товариства. 
Також позивач звертає увагу суду на те, що зі змісту акту фактичної перевірки №28501/Ж5/26/15/07/45919809 від 09 квітня 2026р. прямо вбачається, що контролюючим органом фактично не проводилась контрольна розрахункова операція, не здійснювалась фіксація передачі грошових коштів, не проводилось вилучення грошових коштів, не складалось жодних процесуальних документів щодо фактичного проведення розрахункової операції, а висновки про нібито здійснення готівкового розрахунку без застосування РРО/ПРРО були зроблені виключно на підставі аналізу договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 31032605/о від 31 березня 2026р. та акту приймання-передачі наданих послуг від 01 квітня 2026р.
При цьому протокол про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2026р. № 1460 та постанова від 22 квітня 2026р. № 1701 фактично містять лише загальні формулювання про нібито порушення порядку проведення розрахунків, однак не містять конкретизації об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, не містять опису конкретних дій позивача, не містять відомостей щодо способу та часу вчинення порушення, а також не містять належного опису причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та нібито встановленими порушеннями.
Окремо позивач звертав увагу суду на те, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2026р. та за результатами дослідження тих самих фактичних обставин, які покладені відповідачем в основу оскаржуваної постанови № 1701 від 22 квітня 2026р., Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено постанову від 05 травня 2026р. у справі № 756/6493/26, провадження № 3/756/2144/26, за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, за результатами розгляду матеріалів, складених Головним управлінням ДПС у м. Києві щодо директора ТОВ «Правова допомога Україна» ОСОБА_1 за фактом тієї ж господарської операції від 31 березня 2026р. на суму 22000,0 грн., яка була покладена контролюючим органом в основу висновків фактичної перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, провадження по справі було закрито, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, зазначена постанова набрала законної сили.
Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача до суду не подавались.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, керівником ТОВ «Правова допомога Україна» є позивач ОСОБА_1 . 
На підставі ст. 20, п.п. 80.2.2, п. 80.2, ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями) було проведено фактичну перевірку за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, 16, де здійснює діяльність ТОВ «Правова допомога Україна» (код ЄДРПОУ 45919809) з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т.ч. про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).
Відповідно до акту фактичної перевірки від 09 квітня 2026р., було встановлено, що перед початком фактичної перевірки проведено розрахункову операцію та встановлено факт проведення розрахункової операції з надання юридичних послуг, (послуги з розробки та надання договору оренди) без застосування реєстратора розрахункових операцій або програмного реєстратора розрахункових операцій (РРО/ПРРО), без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу на загальну суму 22000,0 грн. Розрахункова операція проведена в готівковій формі, згідно договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 31032605/о від 31 березня 2026р. та акту № 31032605/о приймання-передачі наданих послуг від 01 квітня 2026р.
Відповідно до протоколу № 1460 від 09 квітня 2026р. (а.с. 121), який було надано, в якості письмового доказу сторонами, директор ТОВ «Правова допомога Україна» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не забезпечено перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги), платіжний термінал відсутній, чим порушено пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29 липня 2022р. «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)», зафіксовано актом фактичної перевірки від 09 квітня 2026р. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
Відповідно до постанови від 22 квітня 2026р., складеної заступником начальника відповідача Баштового Ю.Б. (а.с. 123, 124), розглянувши протокол від 09 квітня 2026р. № 1460, встановила, що директор ТОВ «Правова допомога Україна» ОСОБА_1 допустив порушення порядку проведення розрахунків, з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а саме: недотримання встановлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушено пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29 липня 2022р. «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 3400,0 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За визначенням пунктів 3, 89 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021р. № 1591-IX (далі по тексту - Закон № 1591-IX) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів; торговець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність), який відповідно до договору з відповідним надавачем платіжних послуг (еквайром або іншим) приймає до обслуговування платіжні інструменти для здійснення оплати вартості товарів чи послуг, включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі.
Згідно частин 28, 29 ст. 39 Закону № 1591-IX торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.
Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України. Контроль за дотриманням торговцями таких термінів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а контроль за забезпеченням захисту прав споживачів при здійсненні зазначених розрахунків - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29 липня 2022р. № 894 (далі по тексту - постанова № 894) встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:
1) з 1 січня 2023р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
2) з 1 січня 2024р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
3) з 1 січня 2025р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
4) з 1 січня 2026р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.
Як встановлено судом, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 163-15 КУпАП та застосовано до нього санкцію у вигляді штрафу в розмірі 3400,0 грн.
Відповідно до ст. 234-1 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15) .
Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.
Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, згідно протоколу № 1460 від 09 квітня 2026р. керівник ТОВ «Правова допомога Україна» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не здійснив перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги), чим порушив пункт 1 постанови № 894 Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Судом встановлено, і це не оспорювалось стороною позивача, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є загальнодоступними та достовірними відомостями, встановлено, що керівником ТОВ «Правова допомога Україна» є саме позивач, а тому, саме він, як посадова особа, є суб`єктом адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.
Посилання позивача на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка безпосередньо здійснювала розрахунки з покупцями є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах права.
Таким чином, суд вважає, що позивач, як керівник ТОВ «Правова допомога Україна» є суб`єктом правопорушення у контексті ч. 1 ст.165-13 КУпАП.
Щодо заперечень позивачем суті вчиненого порушення, суд звертає увагу, на наступне.
Як вже зазначалося, позивач мав забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв.
Так, протягом всього часу розгляду справи в суді, позивачем не спростовано допущення порушення пункту 1 постанови № 894 Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022р.
Згідно з частиною 1 ст. 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 цієї статті визначено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, санкція частини 1 ст. 163-15 КУпАП передбачає можливість накладення стягнення у вигляді штрафу до 3400,0 грн.
Оскаржуваною постановою, як зазначалося, було притягнуто позивача до відповідальності за частиною 1 ст. 163-15 КУпАП, проте, накладене стягнення у розмірі 3400,0 грн.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення № 1460 від 09 квітня 2026р., не містить взагалі відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, зокрема, не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним, оскільки є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи та є необхідним для підготовки до належного захисту, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини; уповноважена особа, посилається лише, на загальний нормативний акт, без зазначення конкретних відомостей порушення позивачем. Крім того, відсутні відомості про пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові № 1701 про накладення адміністративного стягнення від 22 квітня 2026р., суб`єктом владних повноважень повністю продубльовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому постанова, не містить відомостей про місце, час вчинення адміністративного правопорушення; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи було сповіщено позивача, як особу, яка бере участь у розгляді справи, про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відомості про наявність обставин, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, та дотримання строків, визначених ст. 38 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, однією з основних засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частини 2, 4 ст. 9 КАС України).
Сутність принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає, серед іншого, у виявленні та дослідженні доказів судом за власною ініціативою. Суд під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства повинен активно використовувати процесуальні повноваження, у тому числі й щодо виявлення, витребування і дослідження доказів за власною ініціативою.
Як наголошує ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.
За змістом ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як регламентує ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки Європейського суду з прав людини, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) Європейський суд прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Зазначене вище дозволяє суду прийти до висновку, що відповідачем не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним, оскільки є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи та є необхідним для підготовки до належного захисту, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Відповідно до пункту 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, дозволяє суду прийти до висновку, що не зазначення відповідачем суті правопорушення не свідчить про факт його відсутності, а тому суд дійшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, та надіслати справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до компетентного органу, а саме: Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 163-15, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -
в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ 44116011, місцезнаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у місті Києві Баштового Юрія Борисовича від 22 квітня 2026р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення № 1460 від 09 квітня 2026р.) направити на новий розгляд до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ грн. 60 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: