Справа № 344/11120/26 
Провадження № 2-а/344/138/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої-судді: Домбровської Г.В.
при секретарі с/з: Петришин Р.Р.,

за участі представника Позивача Качана А.А., представника відповідача Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 

до Державної служби України з безпеки на транспорті управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення 

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі – також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області (надалі – також «Відповідач», «Укртрансбезпека») про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №000359 від 01.06.2026 року, винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті.
Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення №000359 від 01.06.2026 року, винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті (надалі – також «оскаржувана постанова», «постанова №000359 від 01.06.2026 року») є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її прийнято з порушенням вимог закону, з невірним встановленням фактичних обставин правовідносин.
Обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог, представник Позивача в позовній заяві та в судових засіданнях покликався на те, що ОСОБА_1 не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.132-2 КУпАП.
На думку представника Позивача, ПАТ «Івано-Франківськцемент» оформило товарно-транспортну накладну №Р18257 від 01.04.2026 року та здійснило навантаження та відвантаження замовнику товару у повній відповідності до положень чинного законодавства України, в тому числі, й щодо дотримання вагових критеріїв вантажу, визначених чинними Правилами дорожнього руху.
Нормативно допустима повна маса транспортного засобу - 24 т.; фактична маса транспортного засобу – 35,22 т. Габаритно-ваговий контроль не здійснювався шляхом фактичного зважування автотранспортного засобу, а виключно шляхом проведення документального контролю, що засвідчується інформацією, обумовленою відповідачем у Довідці №ДЗ028042 про здійснення габаритно-вагового контролю від 01.04.2026 року.
Згідно з пунктом. 22.5. Правил дорожнього руху, максимальне значення фактичної маси транспортного засобу (двовісний тягач та трьовісний напівпричіп) не повинно перевищувати для доріг державного значення 40 т, для доріг місцевого значення — 24 т.
Вулиця Набережна імені Василя Стефаника у місті Івано-Франківську є складовою частиною державної дороги національного значення Н-09, а тому при визначенні допустимої маси вантажу для перевезення по цій дорозі слід керуватися відповідними максимальними величинами ваги, які встановлені для автомобільних доріг державного, а не місцевого значення. фактичну загальну масу авто – брутто (з вантажем) згідно даних товарно-транспортної накладної №Р18257 від 01.04.2026 року було визначено у 35 220 кг, тобто з відсутністю перевищення допустимої маси вантажу для перевезення.
Крім того, у позові Позивач посилається на відсутність на автодорозі загального користування державного значення Н-09 жодних знаків обмеження ваги.
Як зазначено у позовній заяві, існування дороги місцевого значення як категорії не означає автоматичного невидимого обмеження для кожного водія без будь-якого попередження, в іншому випадку — інспектор Укртрансбезпеки підміняє механізм регулювання руху.
Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач покликається на те, що Відповідачем не дотримано процесуальних питань під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідачем не досліджено наявності та не спростовано відсутності у правовідносинах вантажоодержувача та перевізника факту транспортно-експедиційних послуг, що мало важливе значення під час винесення оскаржуваної постанови, оскільки транспортно-експедиційні послуги — це комплекс логістичних операцій з організації, супроводу та контролю доставки вантажу від відправника до отримувача, експедитор виступає посередником, бере на себе всю відповідальність за процес, оптимізацію маршруту, оформлення документів, митне оформлення та страхування. За таких обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідачем – Державною службою України з безпеки на транспорті управління державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, – подано Відзив на позов, в яких представник покликається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.
Заперечуючи проти позову, представник Відповідача у відзиві на позов покликається на те, що 01 квітня 2026 року відповідно до направлення на рейдову перевірку №000845 від 26.03.2026 року проводилася рейдова перевірка транспортних засобів, в тому числі габаритно-ваговий контроль. Так, в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. Стефаника, 28 було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу «VOLVO» FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом MISNRALL S272PO д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія, який здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної №Р18257 від 01.04.2026 року. 
За результатами проведеного зважування виявлено порушення нормативних вагових параметрів визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме – перевищення загальної маси транспортного засобу на 46.8 % (32 220 кг.), при допустимій 24 000 кг (нормативно допустима в пункті 22.5 ПДР України передбачена загальна вага для такого типу транспортного засобу, як двовісний тягач з трьохвісним причепом.
Водієм транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) надано товарно-транспортну накладну № Р18257 від 01.04.2026 року. Посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено що вантажовідправником було внесено до товарно-транспортної накладної відомості про масу вантажу, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Згідно зазначених у ТТН №Р18257 від 01.04.2026 року даних автомобільний перевізник ТзОВ «Екотранс Іф» (код ЄДРПОУ 41512488), вантажовідправник – ПАТ «Івано-Франківськцемент» (код ЄДРПОУ 00292988).
Отже, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) виявлене порушення є адміністративним правопорушенням, зокрема внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу вантажу до товарно-транспортної накладної, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, за вказане порушення передбачена відповідальність відповідно до частини 4 статті 132-2 КУпАП.
Максимально допустиме значення фактичної маси для автомобільних доріг державного значення, при здійсненні перевезень двовісний тягач з трьохвісним причепом 40 тонн, а для доріг місцевого значення – 24 тонни.
В ході перевірки було встановлено, що вантажовідправником ПАТ «Івано-Франківськцемент» (керівник Круць Микола Федорович) під час завантаження т.з. «VOLVO» FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом MISNRALL S272PO д.н.з. НОМЕР_2 допущено внесення (зазначення) відомостей про масу або габарити вантажу до ТТН від 01.04.2026 № Р18257, що не відповідають фактичним даним, або допущено внесення (зазначення) відомостей про масу або габарити вантажу до вказаної ТТН, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри, а саме фактичні вагові або габаритні параметри перевищують нормативно встановлені законодавством параметри на понад 30 відсотків (а саме, 46,7%).
Вулиця Набережна імені Василя Стефаника в Івано-Франківську не є автомобільною дорогою державного значення та не суміщається з жодною з таких доріг. Вона повністю розташована в межах міста Івано-Франківська та належить до вулично-дорожньої мережі міста, та жодним чином не відноситься до складової частини державної дороги національного значення Н-09. 
В судових засіданнях представник Відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила в їх задоволенні відмовити з викладених у відзиві на позов підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, – 

В С Т А Н О В И В: 

01 квітня 2026 року відповідно до направлення на рейдову перевірку №000845 від 26.03.2026 року проводилася рейдова перевірка транспортних засобів, в тому числі габаритно-ваговий контроль. 
Так, в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. Стефаника, 28 було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу «VOLVO» FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом MISNRALL S272PO д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював перевезення вантажу згідно товарно – транспортної накладної №Р18257 від 01.04.2026 року. 
За результатами проведеного зважування виявлено порушення нормативних вагових параметрів визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме – перевищення загальної маси транспортного засобу на 46.8 % (32 220 кг.), при допустимій 24 000 кг. (нормативно допустима в пункті 22.5 ПДР України передбачена загальна вага для такого типу транспортного засобу, як двовісний тягач з трьохвісним причепом.
Водієм транспортного засобу ОСОБА_2 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) надано товарно-транспортну накладну № Р18257 від 01.04.2026 року.
Посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено що вантажовідправником було внесено до товарно-транспортної накладної відомості про масу вантажу, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Згідно зазначених у ТТН № Р18257 від 01.04.2026 року даних, автомобільний перевізник ТзОВ «Екотранс Іф» (код ЄДРПОУ 41512488), вантажовідправник – ПАТ «Івано-Франківськцемент» (код ЄДРПОУ 00292988).
За результатами проведення документального габаритно-вагового контролю посадовою особою Укртрансбезпеки було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів ОАВ №0001832 від 01.04.2026 р., та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю ДЗ № 0280142 від 01.04.2026 року.
Постановою про накладення адміністративного стягнення №000359 від 01 червня 2026 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 51 000,00 грн. 
Вважаючи дану постанову протиправною, стверджуючи про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , Позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (надалі «Положення №103») Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі – автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Пункт 7 Положення № 103 передбачає, що Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема, в автоматичному режимі.
Згідно підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Отже, Відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу та положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (надалі – «Закон № 2344-ІІІ»).
Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху Максимально допустиме значення фактичної маси для автомобільних доріг державного значення, при здійсненні перевезень двовісний тягач з трьохвісним причепом 40 тонн, а для доріг місцевого значення – 24 тонни.
Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
Статтею 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі – також «КУпАП») визначено відповідальність за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.
Зокрема, 
внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, -
тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, -
тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
(ч.ч.1,4 ст. 132-2 КУпАп).
Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Згідно статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
Як встановлено Судом зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 132-2 КУпАП став висновок про те, що вантажовідправником ПрАТ «Івано-Франківськцемент» внесено до ТТН від 01.04.2026 року відомості про масу вантажу, що перевищує нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30% за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
При цьому, Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі виконано обов`язок доказування правомірності прийнятої постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Доводи представника Позивача щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Івано-Фракнівськцемент», як вантажовідправник, відповідальною посадовою особою якої є ОСОБА_1 , відвантажуючи товар, оформило товарно-транспортну накладну №Р18257 від 01.04.2026 року, до якої внесло наступні відомості:
- перевезення здійснювалось на автомобілі – марки «VOLVO» FM 340 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом MISNRALL S272PO д.н.з. НОМЕР_2 . 
- автомобільний перевізник –ТзОВ «Екотранс Іф» (код ЄДРПОУ 41512488),;
- вантажовідправник ПАТ «Івано-Франківськцемент» (код ЄДРПОУ 00292988).
- загальна вага/маса з вантажем, т 13,18/35,22
- пункт навантаження – с. Ямниця, Тисменицького району, Івано-Франківської області; пункт розвантаження – м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область.
Судом встановлено, що габаритно-ваговий контроль здійснювався посадовими особами Відповідача на вул. Набережна імені Василя Стефаника, 28.
У відзиві на позов та в судових засіданнях представник Відповідача стверджувала, що вулиця Набережна імені Василя Стефаника є вулицею міського значення, не входить до складу жодної автомобільної дороги державного значення, а рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів нею можливий лише за умови отримання відповідного дозволу у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до листа Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України №3416/2/09-03/12-48/11-26 (а.с.94), який отримано у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, ділянка дороги по вул. Набережна імені Василя Стефаника, 28 у м. Івано-Франківську не належить до автомобільних доріг загального користування державного значення, не перебуває на балансі Служби і не належить до сфери управління Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України.
Докази, які б спростовували вищевикладене – в матеріалах справи відсутні, а додані представником Позивача до матеріалів справи роздруківки із засобів масової інформації не є належним доказом статусу відповідної автомобільної дороги, як дороги державного значення.
Доводи представника Позивача про відсутність на відповідному відрізку автодороги відповідних дорожніх знаків (заборонних, інформаційно-вказівних) не підтверджуються належними засобами доказування.
Отже, при вирішенні питання про наявність у діях посадової особи вантажовідправника складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП посадовою особою Відповідача застосовано належні розрахункові показники, та обґрунтовано встановлено у діях Позивача відповідний склад адміністративного правопорушення.
Не заслуговують на увагу доводи представника Позивача про те, що вантажовідправник не відповідає за вибір логістичного маршруту руху відповідного транспортного засобу, оскільки, вносячи до товарно-транспортної накладної відомості про пункт навантаження (с. Ямниця) та пункт розвантаження (м. Івано-Франківськ), вантажовідправник зобов`язаний був здійснювати навантаження із розрахунком відповідних вагових величин як для руху транспортного засобу по автодорозі місцевого значення (в межах міста Івано-Франківська), або ж пересвідчитися у наявності у перевізника оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що Постанова про накладення адміністративного стягнення №000359 від 01.06.2026 року, винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті, є законною, а підстави для її скасування – відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 14-3, 132-1 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, – 
В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2026 року.

Суддя Домбровська Г.В.