Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа № 279/2440/26
Провадження № 3/279/739/26
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2026 р.         м. Коростень 

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Івашкевич О.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспортні дані та дані РНОКПП в справі відсутні,
за ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ :

16.04.2026 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріали про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №638864 від 12.04.2026 року слідує, що 12.04.2026 року о 18:55 год. в с.Ковбащина, вул. Лісова, 27 Коростенського району, водій  ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п.2.4, 8.9.а ПДР – не виконання водіями вимог про зупинку, відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП.
З урахуванням вимог ч.1 ст.277 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був призначений на 08:50 годину 13.05.2026 року, який був відкладений на 09:00 год. 08.07.2026 року у зв`язку із неявкою в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень по суті справи до суду не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Направлені на адресу ОСОБА_1 повідомлення про виклик до суду повернулися з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 року по справі №755/17944/18 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. 
З огляду на положення ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-2 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою. 
Враховуюче викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення у відсутність особи за наявними у справі доказами, оскільки особа була присутня при складанні протоколів про адміністративне правопорушення щодо неї, їй відомо про те, що їх розгляд здійснюватиметься судом, суд вживав необхідних заходів для вручення в установленому порядку судових повідомлень, які нею не були отримані свідомо.
Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та безпеки регулюються Законом України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року № 3353-XII, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.
Пункт 2.4. Правил дорожнього руху України зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.122-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Дослідивши обставини вчиненого правопорушення, матеріали справи, на підставі поданих до суду доказів, наявних відеозаписів суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та відсутності наявних підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення із застосуванням до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.122-2 КУпАП, виходячи з такого.
Судом досліджено відеозапис, здійснений працівниками поліції, який міститься на компакт-диску в матеріалах справи на підтвердження факту керування транспортним засобом  ОСОБА_1 та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП. 
З перегляду відеозапису, який долучено в якості доказу до матеріалів справи, встановлено, що він не містить відомостей щодо дати, часу та номера технічного засобу, з якого здійснювалася зйомка, крім того, відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 саме 12 квітня 2026 року о 18:55:00 годині, керуючи вказаним в протоколі транспортним засобом, порушив вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця. З відеозапису вбачається, що починається ця відеофіксація з того моменту, як поліцейські перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_1 звертаються до нього про надання водійського посвідчення. Транспортний засіб при цьому стоїть у дворі, біля будинку ходить ОСОБА_1 із жінкою і сваряться з працівниками поліції, що вони незаконно перебувають на їхньому подвір`ї. При цьому, ніхто нікуди не їде, ніхто нікого не наздоганяє, фіксується лише автомобіль, який знаходиться у нерухомому стані у подвір`ї житлового домоволодіння. 
Отже, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем і не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу не зафіксовано, а також, що його автомобіль переслідується службовим транспортним засобом з увімкненням проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкненням спеціального звукового сигналу на відео не зафіксовано та судом не встановлено. 
Отже, з наданого відеозапису неможливо встановити, чи взагалі мало місце вчинення водієм ОСОБА_1 вказаного у протоколі адміністративного правопорушення. 
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та виступає як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП). Разом з тим, відомості, вказані у протоколі мають узгоджуватися з іншими доказами у справі, зокрема показаннями свідків, відеозаписами, які в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції, зокрема право бути негайно і детально поінформованим про весь склад і суть обвинувачення, та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту закріплюють підпункти "a", "b" пункту 3 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод". Пункт 1 статті 6 Конвенції встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно до закону.
Отже, судовий процес у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф або позбавлення права керування транспортним засобом від 3 до 6 місяців. 
За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення, а саме ЕПР1 №638864 від 12.04.2026 року є недостатнім доказом у справі, оскільки не підтверджується іншими доказами у справі, та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП. Відеозапис, долучений до протоколу, є неналежним доказом, оскільки не містить відомостей про подію правопорушення, а також відтворений з технічного засобу, який не відповідає нагрудному портативному відеореєстратору 855544, зазначеному у протоколі.
Рапорт працівника поліції згідно зі ст.251 КУпАП не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Орган, який розглядає справу, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, не доведена допустимим та достовірними доказами. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст.122-2, 221, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку відсутністю події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:      Оксана ІВАШКЕВИЧ