УХВАЛА
15 липня 2026 року
м. Київ
справа № 565/308/24
провадження № 61-15635св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Коломієць Г. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом),  ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «НАЕК «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації.
У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «НАЕК «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації. 
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 
2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації і позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації задоволено частково.
Виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль марки Nissan Qashqai, номер шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску, фіолетового кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки Nissan Qashqai, 2011 року випуску, фіолетового кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Nissan, моделі Qashqai, номер шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску, фіолетового кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 
275 000 грн 00 коп.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку в квартирі загальною площею 
106,3 кв. м за адресою: кв. АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку у квартирі загальною площею 42,7 кв. м за адресою: кв. АДРЕСА_2 .
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частку в квартирі загальною площею 
106,3 кв. м за адресою: кв. АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку в квартирі загальною площею 42,7 кв. м за адресою: кв. АДРЕСА_2 . 
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути АТ «НАЕК «Енергоатом» частину позики у сумі 309 829,23 грн на умовах, передбачених договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути АТ «НАЕК «Енергоатом» частину позики у сумі 309 829,23 грн, з якої виключити внесену ним суму позики за період 
з 01 березня 2024 року до дня набрання цим рішенням законної сили, на умовах, передбачених договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в іншій частині відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шмайхеля А. К. задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 
2025 року скасовано в частині:
- визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_3 ;
- визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_3 ;
- відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання його особистою приватною власністю частки у квартирі АДРЕСА_1 , та ухвалено у цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності у спільному майні подружжя задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 86,1 % у квартирі АДРЕСА_3 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право на 6,95 % в квартирі АДРЕСА_3 .
А всього визнано за ОСОБА_2 право власності у квартирі 
АДРЕСА_3 , на 93,05 %.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 6,95 % в квартирі АДРЕСА_3 .
Скасовано рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року в частині:
- зобов`язання ОСОБА_1 повернути АТ «НАЕК «Енергоатом» частину позики у сумі 309 829,23 грн на умовах, передбачених договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року;
- зобов`язання ОСОБА_2 повернути АТ «НАЕК «Енергоатом» частину позики у сумі 309 829,23 грн, з якої виключити внесену ним суму позики за період 
з 01 березня 2024 року до дня набрання цим рішенням законної сили, на умовах, передбачених договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року.
Залишено без змін рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року в частині:
- поділу квартири АДРЕСА_4 , та визнання права власності на 1/2 частину цієї квартири за ОСОБА_1 і 1/2 частину цієї квартири за ОСОБА_2 ;
- виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля марки Nissan Qashqai, номер шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску, фіолетового кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на цей автомобіль та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації взамін належної їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Nissan Qashqai, номер шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску, фіолетового кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 275 000,00 грн;
- відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості вкладень в будівництво житлового будинку по АДРЕСА_5 сумі 2 000 000,00 грн.
12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Полюхович О. І., через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила суд скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року повністю, а також рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року скасувати в частині відмови у задоволені її позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію вартості вкладень в будівництво житлового будинку по АДРЕСА_5 в сумі 2 000 000,00 грн. У решті рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.
17 грудня 2025 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Шмайхель А. К., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області 
від 24 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду 
від 11 листопада 2025 року в частині поділу квартири 
АДРЕСА_4 , та визнання права власності на 1/2 частину цієї квартири за 
ОСОБА_1 , передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Шмайхель А. К., залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Полюхович О. І., задоволено частково.
Постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року в частині поділу квартири АДРЕСА_1 та зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року скасовано.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 
2025 року в частині поділу квартири АДРЕСА_1 залишено в силі.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 лютого 
2025 року в частині поділу зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 45-122-08-19-07969 від 22 квітня 2019 року змінено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 309 829,23 грн.
В іншій частині рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області 
від 24 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду 
від 11 листопада 2025 року залишено без змін.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення
02 липня 2026 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.
Заява обґрунтована посиланням на те, що при перегляді справи в касаційному порядку Верховним Судом не було вирішено питання про розподіл судового збору, сплаченого нею при поданні касаційної скарги, а тому наявні правові підстави для ухвалення у справі додаткового судового рішення.
Позиція Верховного Суду
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності у ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача, наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.
Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Перелік підстав, за яких може бути постановлено додаткове рішення, є вичерпним.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України, і воно не може змінити суті основного рішення.
Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, які суд не досліджував.
Згідно з положеннями частин першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, а також текст постанови Верховного Суду від 25 лютого 2026 року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.
Зі змісту постанови Верховного Суду від 25 лютого 2026 року вбачається, що судом, при перегляді в касаційному порядку справи було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами у суді касаційної інстанції. Зокрема, зазначено, що враховуючи заявлені у цій справі зустрічні позовні вимоги про поділ майна подружжя та остаточний варіант поділу спільного майна подружжя, який визначено судом касаційної інстанції, витрати кожної із сторін спору зі сплати судового збору за подання касаційних скарг слід залишити за кожною з них (пункт 139 постанови).
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з посиланням на невирішення судом питання про розподіл судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги.
Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації.
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: Г. В. Коломієць

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович