ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/640/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого – судді МАТУЩАКА О.І. 
суддів СКРИПЧУК О.С.
РИМА Т.Я. 

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.
За участю приватного виконавця Пиця А.А. (особисто);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бродиінвест” (вх.ЗАГС №01-05/1539/26 від 18.05.2026)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.04.2026 (повна ухвала – 11.05.2026, суддя Цікало А.І.)

у справі №914/640/25

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Бродиінвест”, с. Ожидів, Золочівський район, Львівська область

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.03.2025 відкрито провадження у справі № 914/640/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Бродиінвест»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Заболотного Артура Анатолійовича.
Повідомлення про відкриття провадження у справі № 914/640/25 про банкрутство ТОВ «Бродиінвест» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 31.03.2025 за № 75644.
Ухвалою суду від 27.05.2025 визначено визнані та відхилені судом вимоги кредиторів, які надійшли протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (наділ – КУзПБ); призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів.
Ухвалою суду від 16.09.2025 продовжено строк процедури розпорядження майном ТОВ «Бродиінвест» на два місяці.
Ухвалою суду від 27.11.2025 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Бродиінвест»; припинено повноваження арбітражного керуючого Заболотного А. А. як розпорядника майна; затверджено план санації ТОВ «Бродиінвест» від 12.08.2025, схвалений протокольним рішенням зборів кредиторів від 10.11.2025 № 5; введено процедуру санації боржника; керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Мельника Ю. А.
Повідомлення про введення процедури санації ТОВ «Бродиінвест» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 05.12.2025 за № 77874.
11.03.2026 до суду від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича надійшла заява з грошовими вимогами до ТОВ «Бродиінвест» на суму 104 500, 00 грн. 
Вказана заява подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ для її подання.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 30.04.2026 вимоги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. до ТОВ «Бродиінвест» визнав у розмірі 104 500,00 грн як вимоги четвертої черги.
Ухвала суду мотивована тим, що заявлені приватним виконавцем грошові вимоги до боржника у розмірі 104 500,00 грн є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.
Суд першої інстанції встановив, що на виконанні у приватного виконавця перебувало зведене виконавче провадження щодо боржника, у межах якого з метою примусової реалізації майна боржника було залучено суб`єкта оціночної діяльності для проведення експертної грошової оцінки права оренди тридцяти восьми земельних ділянок. На підтвердження понесення відповідних витрат заявником подано договір на проведення експертної грошової оцінки, рахунок, акт приймання-передачі наданих послуг, а також постанову приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.
Суд виходив із того, що витрати, пов`язані із залученням суб`єкта оціночної діяльності та підготовкою звіту про оцінку майна боржника, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», належать до витрат виконавчого провадження, які підлягають відшкодуванню боржником.
Оскільки такі витрати виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, а заява приватного виконавця подана після спливу строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання заявлених вимог як конкурсних (четверта черга) без права вирішального голосу.
ТОВ «Бродиінвест» в особі арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.04.2026 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. з грошовими вимогами до боржника.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявлені вимоги не підтверджені належними доказами фактичного понесення приватним виконавцем витрат виконавчого провадження. Договір про проведення експертної грошової оцінки, акт приймання-передачі послуг та документи виконавчого провадження самі по собі не підтверджують реального здійснення оплати послуг оцінювача та понесення витрат у заявленому розмірі.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не перевірив необхідність, співмірність та економічну обґрунтованість таких витрат, не встановив, чи були результати оцінки фактично використані у виконавчому провадженні, чи призвели вони до реалізації майна боржника або реального виконання виконавчих документів.
Спірні витрати виникли у межах зведеного виконавчого провадження, яке об`єднувало вимоги кількох стягувачів, однак суд не з`ясував, у межах виконання яких саме виконавчих документів проводилася оцінка та чи можуть такі витрати бути покладені на боржника у повному обсязі.
У поданому відзиві приватний виконавець Пиць А.А. заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.
Вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав його грошові вимоги, оскільки витрати на проведення експертної грошової оцінки права оренди земельних ділянок є витратами виконавчого провадження в розумінні статей 20, 42 Закону України «Про виконавче провадження». На підтвердження таких витрат до матеріалів справи долучено відповідні докази. 
Вказує, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження є чинною, не оскаржена та підлягає виконанню, а тому визначений у ній розмір витрат підлягає врахуванню судом при розгляді заявлених кредиторських вимог.
На думку, приватного виконавця, доводи апелянта про необхідність встановлення конкретного стягувача, в інтересах якого проводилась оцінка, є помилковими, оскільки витрати були понесені у межах зведеного виконавчого провадження та спрямовані на виконання усіх виконавчих документів, що входили до його складу.
Також покликається на те, що виникнення обов`язку боржника відшкодувати витрати виконавчого провадження не залежить від фактичного завершення реалізації майна чи надходження коштів від такої реалізації. Проведення оцінки було необхідною виконавчою дією для визначення вартості права оренди земельних ділянок та їх подальшої реалізації, однак завершення реалізації стало неможливим у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство боржника.
З огляду на наведене, просить апеляційну скаргу ТОВ «Бродиінвест» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.
Інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками справи подано не було.
25.06.2026 в судовому засіданні взяв участь приватний виконавець, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Беручи до уваги зазначене, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з?явилися.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі – КузПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Згідно із ст. 1 КУзПБ для цілей цього Кодексу терміни вживаються в такому значенні: 
боржником, серед іншого, є юридична особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
грошовим зобов`язанням (боргом) є, зокрема, зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;
кредитором, окрім інших, є юридична особа, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ. Так, відповідно до положень частин 1, 1, 6 ст. 45 КУзПБ:
- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;
- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностях (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №913/479/18).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду необхідно розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).
Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. перебуває зведене виконавче провадження № 75387649, до складу якого входить:
- ВП № 75180990 від 30.05.2024 з примусового виконання наказу № 914/3325/23 від 20.05.2024, виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТОВ «Бродиінвест» на користь ТОВ «Фірма Ерідон» 471 240,25 грн основної заборгованості, 25 439,84 грн - 36% річних, 34 241,91 грн - проценти за користування товарним кредитом, 27 520,91 грн - пені та 8 376,64 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору;
- ВП № 75383041 від 10.06.2024 з примусового виконання наказу № 914/692/24 від 10.06.2024, виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТОВ «Бродиінвест» на користь ТОВ «Агрофрукт» 34 188,70 грн збитків та 3 028,00 грн судового збору;
- ВП № 76481636 від 06.11.2024 з примусового виконання наказу № 914/3559/23 від 11.07.2024, виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТОВ «Бродиінвест», Біль Романа Павловича та Дубас Ольги Юріївни на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 6 437 137,64 грн заборгованості;
- ВП № 76481178 від 06.11.2024 з примусового виконання наказу № 914/3559/23 від 11.07.2024, виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТОВ «Бродиінвест» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 32 185,69 грн судового збору.
24.10.2024 приватним виконавцем Пицем А.А. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадження № 75387649.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
29.10.2024 приватним виконавцем Пицем А.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у зведеному виконавчому провадження № 75387649.
04.11.2024 між приватним виконавцем Пицем А.А. (замовник) та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Машталірем Андрієм Ігоровичем (суб`єкт оціночної діяльності - виконавець) укладено договір № 319/10 на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (надалі - договір № 319/10).
Відповідно до умов договору № 319/10, замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з експертної грошової оцінки права оренди тридцяти восьми земельних ділянок, що розташовані за адресою: Україна, Львівська обл., Буський р., Ожидівська сільська рада, згідно з постановою ЗВП № 75387649 від 29.10.2024, боржник - ТОВ «Бродиінвест» (п. 1.1.). 
Мета оцінки - визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для примусової реалізації в процесу виконавчого провадження (п. 1.2.). 
Замовник оплачує вартість наданих послуг, що визначена за домовленістю між замовником та виконавцем, і становить без ПДВ: 104 500,00 грн, що становить 2 750,00 грн за одну земельну ділянку (п. 2.1.). Після завершення надання послуг виконавець передає замовнику звіт про оцінку земельної ділянки, оформлений у встановленому порядку (п. 4.1.). 
Затверджені результати оцінки земельної ділянки є підставою для підписання акту приймання-передачі наданої послуги за договором (п. 4.2.). Акт приймання-передачі наданої послуги за договором підписують виконавець та замовник під час передачі останньому затверджених результатів оцінки земельної ділянки (п. 4.3.).
26.11.2024 між приватним виконавцем та ФОП Машталір А. І. підписано акт приймання-передачі наданих послуг з експертної грошової оцінки земельної ділянки, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані згідно з договором №319/10 від 04.11.2024 звіти про експертну грошову оцінку права оренди вказаних вище тридцяти восьми земельних ділянок. Вартість наданої послуги з експертної грошової оцінки права оренди земельної ділянки становить 104 500,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
10.12.2024 приватний виконавець Пиць А.А. виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 104 500,00 грн за проведення експертної грошової оцінки права оренди 38 земельних ділянок згідно з постановою ЗВП №75387649 від 29.10.2024.
Отже, у приватного виконавця Пиця А. А. виникло грошове зобов`язання перед суб`єктом оціночної діяльності на підставі договору № 3199/10 від 04.11.2024, рахунку №319/10 від 04.11.2024, акту приймання-передачі наданої послуги з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 26.11.2024, у зв`язку з чим у боржника - ТОВ «Бродиінвест» виник обов`язок відшкодувати витрати виконавчого провадження.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заявлені приватним виконавцем вимоги не підтверджені належними доказами фактичного понесення витрат виконавчого провадження.
Як було зазначено вище, на підтвердження заявлених вимог приватним виконавцем надано перелік доказів, які в сукупності підтверджують факт замовлення, виконання та прийняття послуг з оцінки, їх обсяг і вартість, а також підстави виникнення відповідних витрат.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність у матеріалах справи окремих банківських документів про перерахування коштів оцінювачу сама по собі не спростовує факту виникнення витрат виконавчого провадження, оскільки зобов`язання приватного виконавця перед суб`єктом оціночної діяльності виникло на підставі укладеного договору та підписаного акта приймання-передачі наданих послуг. Саме з моменту прийняття виконаних робіт та визначення їх вартості у приватного виконавця виникло майнове зобов`язання перед оцінювачем, а у боржника - обов`язок відшкодувати витрати виконавчого провадження.
Отже, доводи апелянта про те, що договір, акт та постанова приватного виконавця не є достатніми доказами понесення витрат, є необґрунтованими, оскільки такі документи підтверджують не лише формальне оформлення правовідносин, а й фактичне надання послуг, їх прийняття та визначення розміру витрат.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив необхідність, співмірність та економічну обґрунтованість таких витрат, колегія суддів зазначає таке.
Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 20, ч 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», проведення експертної грошової оцінки права оренди земельних ділянок боржника було необхідною виконавчою дією, оскільки така оцінка здійснювалася з метою визначення ринкової вартості майна для його подальшої примусової реалізації у межах виконавчого провадження. Вартість послуг визначена договором та становила 104 500,00 грн за оцінку права оренди тридцяти восьми земельних ділянок, тобто 2 750,00 грн за одну земельну ділянку.
Апелянт не навів обставин і не подав доказів, які б свідчили про завищення вартості таких послуг, їх невідповідність обсягу виконаних робіт, непотрібність проведення оцінки або відсутність зв`язку між оцінкою та виконавчими діями. Тому самі лише твердження про неперевіреність співмірності та економічної обґрунтованості витрат не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апелянта про те, що результати оцінки не призвели до реалізації майна боржника або реального виконання виконавчих документів. Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує виникнення витрат виконавчого провадження з організацією та проведенням виконавчих дій, а не з обов`язковим досягненням кінцевого результату у вигляді реалізації майна чи фактичного стягнення коштів. Неможливість завершення реалізації майна у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство боржника не нівелює факту вчинення виконавчих дій та не звільняє боржника від обов`язку відшкодувати пов`язані з ними витрати.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що спірні витрати виникли у межах зведеного виконавчого провадження, яке об`єднувало вимоги кількох стягувачів, оскільки така обставина не спростовує обґрунтованості заявлених приватним виконавцем вимог.
Зведене виконавче провадження здійснювалося щодо одного боржника - ТОВ «Бродиінвест», а оцінка проводилася щодо майнового права саме цього боржника - права оренди земельних ділянок. Відповідні виконавчі дії були спрямовані на виконання усіх виконавчих документів, що входили до складу зведеного виконавчого провадження, а не в інтересах окремого стягувача. Тому встановлення конкретного стягувача, в інтересах якого проводилася оцінка, не має вирішального правового значення для питання про покладення витрат виконавчого провадження на боржника.
Сам факт наявності у зведеному виконавчому провадженні кількох стягувачів не змінює правової природи витрат виконавчого провадження та не створює підстав для їх покладення на таких стягувачів чи пропорційного розподілу між ними. Витрати були пов`язані з примусовим виконанням рішень щодо боржника та з оцінкою належного йому майнового права, а тому саме боржник зобов`язаний їх відшкодувати.
Колегія суддів також враховує, що постанова приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження є чинною та матеріали справи не містять доказів її скасування чи визнання незаконною у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд першої інстанції не обмежився лише формальним посиланням на таку постанову, а дослідив подані заявником документи, зокрема договір, рахунок, акт приймання-передачі наданих послуг та обставини вчинення відповідних виконавчих дій.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду щодо необхідності належного документального підтвердження витрат виконавчого провадження не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки у цій справі приватним виконавцем надано сукупність доказів, які підтверджують підстави виникнення, характер, розмір та момент виникнення заявлених грошових вимог. 
Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання грошових вимог приватного виконавця у сумі 104 500,00 грн як конкурсних вимог четвертої черги.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, зводяться до незгоди апелянта з оцінкою доказів та правовою кваліфікацією заявлених вимог. Відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,
Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бродиінвест" залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.04.2026 у справі №914/640/25 – без змін. 

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Т.Я. РИМ

О.С. СКРИПЧУК