ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 380/26236/23
адміністративне провадження № К/990/45066/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Дашутіна І.В., Єресько Л.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Дзундза Юрій Романович 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року (головуючий суддя - Кузан Р.І.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (головуючий суддя - Онишкевич Т.В., судді: Сеник Р.П., Судова-Хомюк Н.М.)
у справі № 380/26236/23
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 при обрахунку: грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 29 календарних днів; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій тривалістю 28 календарних днів; одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату: грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 29 календарних днів; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій тривалістю 28 календарних днів; одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168. 
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за час проходження військової служби з 23 березня 2022 року по день звільнення щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168). Оскільки така винагорода є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, то вона повинна враховуватися при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, проте відповідач такого розрахунку не провів.
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
5. Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
6. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2025 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року № 1102/0/78-25 (на підставі службової записки секретаря судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Мельник-Томенко Ж.М. від 11 вересня 2025 року № 674/0/64-25 про проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці по вагітності та пологах) для розгляду справи №380/26236/23 (провадження №К/990/45066/24) визначено колегію суддів у складі: Білак М.В. (головуюча суддя), Желєзний І.В., Мельник-Томенко Ж.М.
7. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 серпня 2026 року, який здійснено на підставі розпорядження т.в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17 серпня 2026 року №1125/0/78-26 (на підставі службової записки судді-доповідача Білак М.В. від 17 серпня 2026 року №30811/26) для розгляду справи №380/26236/23 (провадження №К/990/45066/24) визначено колегію суддів у складі: Білак М.В. (головуюча суддя), Дашутін І.В., Єресько Л.О.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
9. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 23 березня 2022 року № 109-ОС штаб-сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23 березня 2023 року зараховано до списку особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону інспектором прикордонної служби 2 категорії - кулеметником четвертого відділення інспекторів прикордонної служби четвертої прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування. 
10. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 27 січня 2023 року № 82-ОС звільнено штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення на підставі підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 27 січня 2023 року. 
11. У наказі вказано про виплату позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 29 календарних днів та невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2022, 2023 рік тривалістю 28 календарних днів; одноразову грошову допомогу в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних місяців служби, але не менше як 25 % місячного грошового забезпечення. 
12. Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи що отримані виплати здійснені не в повному розмірі, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. 
IІI. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до приписів пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер. 
14. Додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн або додаткова винагорода в збільшеному розмірі до 100 000 грн виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30 000 грн грн або до 100 000 грн.
15. Суд також враховував, що згідно з пунктом 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 винагороди військовослужбовцям не включаються до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку та додаткову відпустки як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби. 
16. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17. Підставою перегляду оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій представник позивача вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, в обґрунтування якого зазначає про неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 серпня 2024 року у справі № 420/693/23, відповідно до якого до складу місячного грошового забезпечення як обрахункової величини включається винагорода, передбачена постановою №168.
18. Представник позивача вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було проігноровано те, що винагорода, встановлена постановою № 168, виплачувалась позивачу щомісячно та належала на день звільнення з військової служби. При цьому з такої винагороди щомісяця утримувався єдиний внесок. Тобто така винагорода є періодичним щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та повинна бути врахована у складі грошового забезпечення, як обрахункової величини.
19. Також представник позивача висловив переконання у тому що виплату додаткової винагороди постановлено Кабінетом Міністрів України здійснювати на період воєнного стану, що у свою чергу жодним чином не спростовує притаманних їй ознак щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, позаяк воєнний стан, як правовий режим, не є одномоментним за своєю суттю, триває певний період до його скасування у встановленому порядку і впродовж цього періоду її виплата здійснюється щомісячно.
20. Виходячи з фактичних обставин справи, доказів, які знаходяться в матеріалах справи, додаткова винагорода, встановлена постановою № 168, є періодичним щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що має систематичний, а не одноразовий характер. Відповідно, така винагорода повинна бути врахована у складі грошового забезпечення позивача, як обрахункової величини.
21. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив відмовити у її задоволенні.
22. Звернув увагу на те, що зауважень та заперечень щодо розрахунку отриманих при звільненні виплат позивач не висловлював та погодився з ним, про що свідчить підпис під час бесіди 27 січня 2023 року.
23. Запроваджена постановою № 168 додаткова винагорода зумовлена певною причиною - установлена на період дії воєнного стану, не є щомісячною чи такою, що виплачується обов`язково раз на місяць за будь-яких умов.
24. Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначено склад грошового забезпечення, з якого проводяться обрахунки виплат, а додаткова винагорода, встановлена постановою № 168, має іншу правову природу, носить тимчасовий (на період воєнного стану) характер та виплачується окремо, лише при дотриманні визначених умов. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
26. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із невключенням відповідачем сум додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку та за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби.
27. Частинами першою, третьою статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
28. У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
29. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 цього Закону).
30. За умовами частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
31. Статтею 9-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
32. Частиною третьою статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
33. Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
34. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» (абзац третій пункту 14 статті 10-1 Закону).
35. Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
36. В пункті 3 постанови № 704 зазначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
37. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3 постанови № 704, з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджено Міністерством внутрішніх справ 25 червня 2018 року інструкцію № 558, яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України.
38. У пункті 2 цієї інструкції надано визначення терміну «грошове забезпечення», що означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
39. Питання, пов`язані з виплатою допомоги на оздоровлення урегульовані пунктом 7 розділу ІV інструкції № 558, підпунктом 5 якого передбачено, що розмір допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
40. Пунктом 6 глави 8 розділу V інструкції № 558 встановлено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
41. У наказі про звільнення позивача з військової служби від 27 січня 2023 року вказано про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 «Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби».
42. Отже, розрахунковою величиною для обрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпустки, допомоги на оздоровлення і при звільненні військовослужбовця Держприкордонслужби є його місячне грошове забезпечення.
43. Позивач ставить питання про включення до складу його місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, для перерахунку компенсаційних виплат та допомог при звільненні.
44. Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168, в пункті 1 якої (на час виникнення спірних правовідносин) установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
45. Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 580/9551/23 сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 1 постанови № 168 чітко і однозначно передбачив, що додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану. При цьому, в Академічному тлумачному словнику слово «постійний» визначається, зокрема, як: який триває ввесь час, не припиняючись і не перериваючись; 
- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання військовослужбовцем участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- визначається наказами командирів (начальників). 
Отже за відсутності принаймні однієї із вказаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється. 
Відповідно Суд у вказаній справі дійшов висновку, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, установлена пунктом 1 постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. 
46. Верховний Суд не стверджує про подібність правовідносин у справі № 580/9551/23 та у справі, що розглядається, а використовує указаний підхід для з`ясування правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 постанови № 168.
47. Суд першої інстанції правомірно зазначав про те, що додаткова винагорода, встановлена постановою № 168, виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників). 
48. Відповідно до наданих ОСОБА_1 архівних відомостей грошового забезпечення за період проходження ним служби в НОМЕР_2 прикордонному загоні, підтверджується отримання ним додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, як в розмірі до 30 000 грн, так і в підвищеному розмірі - до 70 000 грн. При цьому такі виплати проводилися не щомісяця та не в сталому розмірі. Водночас позивач наполягає на тому, що з дня зарахування до списків особового складу загону та по день його виключення з таких списків додаткова винагорода, запроваджена постановою № 168, виплачувалась, а тому є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення.
49. У зв`язку з цим колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 31 січня 2025 року у справі № 460/2645/24, в якій зроблено висновок про те, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, яка має компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни та не має регулярного характеру й виплачується на підставі наказів командирів (начальників), за певних умов. 
50. У постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 240/32053/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, запроваджена на період дії воєнного стану та жодним нормативно-правовим актом не передбачено її включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, додаткової винагороди, встановленої постановою № 168.
51. Тотожна правова позиція щодо відсутності підстав для включення додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2024 року у справі №240/26235/23.
52. Указані у цих адміністративних справах підходи щодо правової природи додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, є застосовними до спірних правовідносин.
53. Колегія суддів також звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2026 року у зразковій справі №280/8933/24, в якій вказано на те, що у пункті 2 розділу І Порядку № 260 чітко зазначено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є саме одноразовим додатковим видом грошового забезпечення з урахуванням того, що грошове забезпечення військовослужбовця складається з щомісячних основних видів (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років); щомісячних додаткових видів (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 55 постанови).
54. Тим самим Велика Палата Верховного Суду розкрила характер додаткової винагороди військовослужбовцям за критерієм систематичності (разового/постійного характеру) її виплати, що впливає на забезпечення єдності судової практики у цій категорії спорів.
55. У касаційній скарзі представник позивача не погодився з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, вказавши про неврахування судами правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 серпня 2024 року у справі №420/693/23.
56. З цього приводу слід зазначити про необхідність врахування останньої правової позиції щодо визначення природи додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 травня 2026 року у зразковій справі №280/8933/24. 
57. Схожих висновків щодо неврахування додаткової винагороди, запровадженої постановою №168 до складу грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані оплачувані відпустки, Верховний Суд дійшов у постанові від 12 лютого 2026 року у справі №420/77/25, підтриманий у подальшому у постанові від 17 квітня 2026 року у справі №420/39934/24, які мають бути враховані і в цій справі в силу частини третьої статті 341 КАС України.
58. За такого правового урегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що додаткова винагорода військовослужбовцям, виплату якої передбачено постановою № 168 на період дії воєнного стану, не є тією складовою частиною грошового забезпечення, яка включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних та додаткових відпусток та грошової допомоги на оздоровлення.
59. Проте при цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково при вирішенні спірних правовідносин керувалися положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, не врахувавши що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. У свою чергу порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначає інструкція № 558, затверджена Міністерством внутрішніх справ 25 червня 2018 року.
60. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
61. За частиною першою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
62. Відповідно до частини четвертої статті 351 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
63. Беручи до уваги викладене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Втім мотиви судів попередніх інстанцій щодо застосування пунктів 1, 6, 7 розділу ХХІІІ та пункту 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зміни мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень, виклавши їх у редакції цієї постанови.
64. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Дзундза Юрій Романович, задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №380/26236/23 змінити в частині мотивів, виклавши їх у редакції цієї постанови.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №380/26236/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І.В. Дашутін 
Л.О. Єресько,
Судді Верховного Суду