Справа № 641/2520/26 
№ провадження 2/646/3585/2026 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року       м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шиховцової А.О.,
за участю секретаря судового засідання Скриннік А.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
До Основ`янського районного суду міста Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви, представником позивача зазначено таке.
12.11.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 20384576 шляхом укладення електронного договору. На виконання кредитного договору, позивачем перераховані грошові кошти у сумі 5500 грн.00 коп. на картковий рахунок відповідача.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» укладений Договір факторингу №01092025/1. Згідно умов договору факторингу, станом на 01.09.2025 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 20384576 від 12.11.2021 року.
У зв`язку з наведеним, вказує на наявність заборгованість відповідача перед позивачем. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість складає: 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. – тіло кредиту, 13200 (тринадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками.
Окрім цього, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,4 грн., та витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 5500 грн.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 22 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
27 квітня 2026 року за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2026 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 01 червня 2026 року, постановлено здійснити перехід щодо розгляду справи з спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін до спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
У своїй позовній заяві, представник позивача просить здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений шляхом направлення на зареєстровано адресу відповідача рекомендованого поштового відправлення. В подальшому направлені на адресу відповідача рекомендовані поштові відправлення повернуті з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з проставленням у поштовому відправленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність усіх умов у розумінні статті 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
12.11.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20384576.
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору №20384576 від 12.11.2021, товариство надає кредит клієнту у розмірі 5500 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Згідно з п. 3.2 договору - Графік (порядок та умови надання кредиту). За користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта. При цьому, Клієнт може скористуватись Пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п.п. 3.2.1, 3.2.2. п.3.2. цього Договору.
Згідно п. 4.1. Договору видача (надання) Товариством Кредиту Клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені Клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена Клієнтом у якості Основної платіжної картки.
Відповідно до п. 4.2 вищевказаного договору, клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 10.02.2022 шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту між сторонами погоджено графік погашення боргу.
Кредитний договір №20384576 від 12.11.2021 та додаток №1 до кредитного договору №20384576 від 12.11.2021 містять у графах «клієнт» напис «Фізична особа: ОСОБА_1 / НОМЕР_1 / Електронний підпис».
В подальшому між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №1 від 12.12.2021 року до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021. Відповідно до умов додаткового договору.
Відповідно до п. 2.2. Додаткового договору №1 Товариство і клієнт дійшли згоди внести такі зміни до договору: до пункту 4.4. Договору та з урахуванням п. 2.1 цього Додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди, що строк: наступного пільгового періоду за договором складає: 30 календарних днів, який обчислюється з 12.12.2021 по 11.01.2022, стандартного періоду за договором складає: 60 календарних днів, який обчислюється з 12.01.2022 по 12.03.2022.
Додатковий договір №1 від 12.12.2021 до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021 містять у графах «клієнт» напис «Фізична особа: ОСОБА_1 / НОМЕР_1 / Електронний підпис».
В подальшому між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №2 від 11.01.2022 року до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021. 
Відповідно до п. 2.2. Додаткового договору №2 Товариство і клієнт дійшли згоди внести такі зміни до договору: до пункту 4.4. Договору та з урахуванням п. 2.1 цього Додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди, що строк: наступного пільгового періоду за договором складає: 30 календарних днів, який обчислюється з 11.01.2022 по 10.02.2022, стандартного періоду за договором складає: 60 календарних днів, який обчислюється з 11.02.2022 по 12.03.2022.
Додатковий договір №2 від 12.12.2021 до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021 містять у графах «клієнт» напис «Фізична особа: ОСОБА_1 / НОМЕР_1 / Електронний підпис».
В подальшому між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №3 від 10.02.2022 року до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021. 
Відповідно до п. 2.2. Додаткового договору №2 Товариство і клієнт дійшли згоди внести такі зміни до договору: до пункту 4.4. Договору та з урахуванням п. 2.1 цього Додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди, що строк: наступного пільгового періоду за договором складає: 30 календарних днів, який обчислюється з 10.02.2022 по 12.03.2022, стандартного періоду за договором складає: 60 календарних днів, який обчислюється з 13.03.2022 по 11.04.2022.
Додатковий договір №3 від 10.02.2022 до договору про надання фінансового кредиту№20384576 від 12.11.2021 містять у графах «клієнт» напис «Фізична особа: ОСОБА_1 /539071/ Електронний підпис».
Разом із позовною заявою, представником позивача долучено довідку ТОВ «ФК «ІРБІС» про ідентифікацію клієнта від 01 вересня 2025 року, відповідно до якої клієнта ОСОБА_1 ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ІРБІС». Разом із цим, суд критично оцінює вказану довідку. Долучена представником позивача довідка, сформована безпосередньо первісним кредитором, за допомогою власних технологічних засобів, у зв`язку з чим, суд не може вважати таку довідку беззаперечним доказом.
На підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором позивачем долучено інформаційну довідку сформовану ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 24.01.2025 за запитом ТОВ «ФК «ІРБІС», відповідно до якої, 11.12.2021 об 11 год. 37 хв. було успішно здійснено переказ, маска картки НОМЕР_2 на суму 5500 грн., номер транзакції в системі iPay.ua – 119313916, призначення платежу: «Зачисление 5500 грн на карту НОМЕР_2 .»
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «ФК «Ірбіс» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як доказ виконання зобов`язання, позивачем долучено копію довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 24.01.2025 за запитом ТОВ «ФК «ІРБІС», відповідно до якої, 11.12.2021 об 11 год. 37 хв. було успішно здійснено переказ, маска картки НОМЕР_2 на суму 5500 грн., номер транзакції в системі iPay.ua – 119313916, призначення платежу: «Зачисление 5500 грн на карту НОМЕР_2 .»
Разом із цим, матеріали справи не містять підтвердження належності позичальнику електронного засобу для перерахування коштів а саме: НОМЕР_2 . У зв`язку з наведеним, у суду відсутня можливість встановити факт виконання первісним кредитодавцем свого обов`язку на підставі довідки від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.01.2025 року.
Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору однак не надано доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 5500 грн в межах договору №203845763 від 12.11.2021 року.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 12 лютого 2025 року по справі 679/1103/23 за змістом яких довідка про перерахування за допомогою платіжної системи кредиту на вказану позичальником картку є належним доказом отримання відповідачем кредитних коштів.
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивачі зобов`язані подати докази разом із позовною заявою. У разі неможливості самостійно надати докази учасник справи вправі звернутися до суду з клопотанням про їх витребування (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Позика» не зазначало про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин, не заявляло клопотань про забезпечення доказів чи їх витребування, у тому числі від банківської установи або платіжної системи.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання грошових коштів та наявність заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача , тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА", код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1.
Представник позивача: Міньковська Анастасія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри,21/1
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 

Суддя:         А.О.Шиховцова