| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/41858/23 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Попової О.Г., суддів Говоруна О.В., Чуприни О.В., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 22.04.2020 № 87452-5605-1031 на суму 27592,24 грн; від 10.03.2021 № 455728-2410-1031 на суму 27592,24 грн; від 14.09.2022 № 434551-2413-1031 на суму 27592,24 грн.
Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 09.06.2025 вирішено закрити провадження у справі № 320/41858/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2022 № 434551-2413-1031.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Київській області посилається на невірну юридичну оцінку обставинам. що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Вказує, що позивачем порушені строки звернення до суду, так як всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення вчасно направлялись на податкову адресу позивача. позивачем не вказано поважних причин для поновлення пропущеного строку на звернення до суду за захистом своїх прав, тому позов має бути залишений без розгляду. Також, позивачем не надано доказів використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року, встановлено строк для подання відзиву, витребувано з Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 320/41858/23.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.04.2026 № 713/0/15-26 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Бєлової Л.В.
Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026, справа № 320/41858/23 передана судді-доповідачу - Поповій О.Г.
До складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Аліменко В.О., Кучма А.Ю.
Однак, суддя Кучма А.Ю. станом на 18.05.2026 перебуватиме на лікарняному.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026 до складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Аліменко В.О., Говорун О.В.
У зв`язку із перебуванням судді Аліменка В.О. у відпустці відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2026 до складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Говорун О.В. та Чуприна О.В.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.01.2017 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку III групи.
22.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 87425-5605-1031, яким, відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб в розмірі 27 5 92,24 грн за 2020 рік.
10.03.2021 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 455728-2410-1031 на суму 27 592,24 грн, яким, відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб в розмірі 27 592,24 грн за 2021 рік.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Згідно підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно абзацу 1 пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно пункту 291.2 статті 291 цього Кодексу спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Положеннями підпункту 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 ПК України, передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок, позивач володіє земельними ділянками за кадастровими номерами 3222782300:05:002:0079, 3222782300:05:002:0080, 3222782300:05:002:0081, 3222782300:05:002:0082, на території Забуянської сільської ради загальною площею 20,8 га з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства.
На підставі наданих рішення Забуянської сільської ради від 27.06.2018 №234-25-VII визначено ставку земельного податку - 5% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі, на підставі яких і було визначено податкові зобов`язання з земельного податку позивачу.
Згідно із Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, у позивача протягом 2020-2022 років був статус фізичної особи-підприємця, що за умови використання ним земельної ділянки для провадження господарської діяльності є підставою для звільнення його від сплати земельного податку.
Позивачем на підтвердження використання у власній господарській діяльності земельних ділянок із кадастровими номерами: 3222782300:05:002:0079, 3222782300:05:002:0080, 3222782300:05:002:0081, 3222782300:05:002:0082 у 2020-2022 роках надано договори, видаткові накладні та прибуткові касові ордери.
З вказаних документів, судом першої інстанції правильно встановлено, що протягом 2020-2022 років, позивач здійснював поставки саджанців сосни 2 річних на користь фізичних осіб, а також отримував за це кошти (дохід).
Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не підтвердив належними доказами, що позивач не використовував у власній господарській діяльності земельні ділянки із кадастровими номерами: 3222782300:05:002:0079; 3222782300:05:002:0080; 3222782300:05:002:0081; 3222782300:05:002:0082.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказане є підставою для звільнення позивача від сплати земельного податку на підставі наведених вище положень податкового законодавства.
Крім того, суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував, що згідно з пунктом 29.1 статті 29 ПК України обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Положеннями пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Згідно з пунктом 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Згідно ставок податку, затверджених рішенням Забуянської сільської ради від 27.06.2018 року № 234-25-VІІ, ставка податку на земельні ділянки з цільовим призначенням (01.03) , нормативну грошову оцінку яких проведено складає 1 відсоток від їх нормативної грошової оцінки, а яких не проведено - 5 відсотків від встановленої нормативної грошової оцінки 1 га ріллі по Київській області.
Нормативна грошова оцінка вказаних 4 земельних ділянок, що перебувають у власності позивача, у визначеному законодавством порядку була проведена на суму 171153, 56 грн, що підтверджується витягами з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 02.08.2022 року, згідно яких:
- нормативна грошова оцінка ділянки №3222782300:05:002:0079 площею 1,5000 га складає 10381,55 грн.;
- нормативна грошова оцінка ділянки №3222782300:05:002:0080 площею 7,9956 га складає 71648,75 грн.;
- нормативна грошова оцінка ділянки №3222782300:05:002:0081 площею 3,3287 га складає 29829,82 грн.;
- нормативна грошова оцінка ділянки №3222782300:05:002:0082 площею 7,9999 га складає 59293,44 грн.;
Враховуючи наявність нормативної грошової оцінки земельних ділянок, належних позивачу, сума земельного податку має складати 1711, 54 грн. (171153,56 грн. х 1%).
Тоді як відповідачем розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб для позивача здійснено невірно, що є окремою підставою для визнання оспорюваних податкових повідомлень-рішень. 
Щодо зауважень Головного управління ДПС у Київській області пропуску строку звернення до суду, Шостий апеляційний адміністративний суд зазначає наступне. 
Так, як встановлено судом вище, предметом судового розгляду в цій справі податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 22.04.2020 № 87452-5605-1031 та від 10.03.2021 №455728-2410-1031.
За правилами абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У той же час, частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Так, статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.
У свою чергу, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
У силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.
При цьому, слід враховувати положення пункту 56.19 статті 56 ПК України згідно яких у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду постановою від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.
У цій постанові Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС виснувала, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України.
Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
У подальшому, в ході становлення правового підходу у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правову позицію, відповідно до якої процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з тим, 19 січня 2023 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 140/1770/19 про стягнення заборгованості, відповідно до висновків якої строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).
При цьому, у пункті 101 постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України, встановлюючи спеціальні строки звернення до суду, є відсильною до статті 102 цього Кодексу та регулює виключно правовідносини щодо оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.
Отже, Велика Палата Верховного Суду фактично констатувала, що строк звернення до суду у 1095 днів поширюється на право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, аналізувала не обумовлюючи вибір правової норми наявністю чи відсутністю досудового врегулювання спору, тобто наявністю чи відсутністю адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.
Однак, Велика Палата Верховного Суду не відступила від правових висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення податкового повідомлення-рішення.
З матеріалів справи вбачається, що на запит представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Смірнова А.А., листом від 24.01.2023 №1555/6/10-36-24-13 Головного управління ДПС у Київській області на адресу адвоката Смірнова А.А. направлено копії оспорюваних податкових повідомлень-рішень.
При цьому, скарга на вказані податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження не подавалася, з огляду на що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 22.04.2020 № 87452-5605-1031 та від 10.03.2021 №455728-2410-1031 визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Про існування оспорюваних податкових повідомлень-рішень позивачу та його представнику стало відомо лише в січні 2023 року після отримання листа відповідача від 24.01.2023 № 1555/6/10-36-24-13. 
Адміністративний позов подано 19 червня 2023 року про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті (а.с.61), тобто позовну заяву подано в межах шестимісячного строку звернення до суду. 
Надані відповідачем рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 0800104998450 та № 0800105303471 не можуть свідчити про отримання 11.06.2020 позивачем податкового повідомлення-рішення №87425-5605-1031 від 22.04.2020 та 24.05.2021 податкового повідомлення-рішення №455728-2410-1031 від 10.03.2021 відповідно, оскільки із вказаних поштових повідомлень не можливо встановити, що саме направляв контролюючий орган позивачу. 
Враховуючи викладене, доводи представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду. 
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.
Підсумовуючи вищевикладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п. 41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Головного управління ДПС у Київській області Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Судді: О.В. Говорун 

О.В. Чуприна