Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 р. | Справа № 520/1520/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління поліції охорони в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1520/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління поліції охорони в Харківській області   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Управління поліції охорони в Харківській області (далі - відповідач) , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Харківській області щодо включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року ухваленої у адміністративній справі №520/2793/25, окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, одноразове підвищення щомісячної премії;
- зобов`язати Управління поліції охорони в Харківській області код ЄДРПОУ 40108955 перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року ухваленої у адміністративній справі №520/2793/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, підвищення щомісячної премії). 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідач протиправно не включив окремі складові місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, підвищення щомісячної премії) до складу його місячного грошового забезпечення з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Харківській області щодо включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі № 520/2793/25, окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, одноразове підвищення щомісячної премії).
Зобов`язано Управління поліції охорони в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108955) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі №520/2793/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, підвищення щомісячної премії).
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 р. № 988, та Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, до грошового забезпечення включається доплата за службу в нічний час та премія, однак під час розрахунку грошової компенсації відповідачем не були враховані складові місячного грошового забезпечення, право на яке мав позивач відповідно до законодавства, а саме: суми індексації грошового забезпечення, доплата за службу в нічний час, а також одноразове підвищення щомісячної премії. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 по справі № 520/1520/26 скасувати повністю і прийняти нове рішення (постанову) у цій справі, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що керуючись приписами абз. 1, 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 (в редакції станом на 18.03.2020), сума компенсації за невикористану відпустку поліцейському при звільненні розраховується не з усіх без винятку видів (складових) його грошового забезпечення на день звільнення, а лише з тих видів грошового забезпечення, що мають постійний характер (є незмінними) та розміру його щомісячної премії, а можливості включення до розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку одноразових видів грошового забезпечення поліцейського будь-якими актами спеціального законодавства не передбачено.
Згідно з такими вимогами спеціального законодавства відповідачем і було розраховано розмір компенсації за невикористану відпустку позивачу, а саме: виходячи з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячної надбавки за стаж служби в поліції та щомісячної премії за березень 2020 року.
Вказує, що доплата за службу в нічний час не є щомісячною і немає постійного характеру, у зв`язку з чим вона не підлягає включенню у розрахунок суми компенсації поліцейському за невикористану відпустку, а її включення у суму грошового забезпечення поліцейського прямо суперечить нормам пункту 11 розділу ІІ та абзацу 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260.
Зазначає, що сума індексації, яку отримав позивач в день свого переведення (17.03.2020) за березень 2020 року не є видом грошового забезпечення позивача, а є іншою компенсаційною виплатою і не підлягає включенню у розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку позивачу згідно з абзацами 1, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260.
Вважає, що суми одноразових премій, які нараховував і виплачував відповідач позивачу за наявності фінансової можливості мають (мали) одноразовий непостійний характер і розмір, у зв`язку з чим вони не можуть бути враховані при розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку позивачу згідно з абзацом 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, тому під час розрахунку розміру грошового забезпечення позивача на день звільнення для виплати компенсації за відпустку щомісячна премія (яка мала постійний характер) була врахована відповідачем у повному щомісячному розмірі.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом направлення ним копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в електронній формі до електронного кабінету учасників справи.
Згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд апеляційної скарги здійснюється з урахуванням перебування головуючого судді Мінаєвої К.В. у період з 27.07.2026 по 21.08.2026 у щорічній відпустці відповідно до наказу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2026 №2.2-06/268. 
V. Обставини, встановлені судом.
Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 18.03.2020 проходив публічну службу в Управлінні поліції охорони в Харківській області.
Відповідно до Наказу Управління поліції охорони в Харківській області від 17.03.2020 року № 141о/с «По особовому складу» позивача звільнено з посади згідно ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №520/2793/25 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, Управління поліції охорони в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період з 18.03.2020 по 15.06.2021 (438 годин);
зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за несення служби в нічний час за період з 18.03.2020 по 15.06.2021 (438 годин);
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.08.2020 по 31.12.2020 та з 01.03.2021 по 15.06.2021;
зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.08.2020 по 31.12.2020 та з 01.03.2021 по 15.06.2021, з урахуванням періодів перебування на лікарняному з 09.03.2021 по 22.03.2021 та з 09.04.2021 по 14.04.2021;
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2020 рік;
зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2020 рік (35 днів);
в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі №520/2793/25 задоволено частково апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Харківській області. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі № 520/2793/25 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.08.2020 по 31.12.2020 та з 01.03.2021 по 15.06.2021 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за період з 01.08.2020 по 31.12.2020 та з 01.03.2021 по 15.06.2021, з урахуванням періодів перебування на лікарняному з 09.03.2021 по 22.03.2021 та з 09.04.2021 по 14.04.2021, а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог – скасовано.
Прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Управління поліції охорони в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 за період з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.03.2021 по 08.03.2021, з 23.03.2021 по 08.04.2021 та з 15.04.2021 по 15.06.2021 у встановленому керівником органу відсотковому розмірі до 50 %;
зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13, ЄДРПОУ 40108599) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 за період з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.03.2021 по 08.03.2021, з 23.03.2021 по 08.04.2021 та з 15.04.2021 по 15.06.2021 у встановленому керівником органу відсотковому розмірі до 50 %;
визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за 100 календарних днів невикористаної частини щорічної відпустки за 2015-2020 роки;
зобов`язано Управління поліції охорони в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 20, код ЄДРПОУ 40108955) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за 100 календарних днів невикористаної частини щорічної відпустки за 2015-2020 роки;
у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
07.01.2026 на виконання судового рішення у справі №520/2793/25 позивачу виплачено компенсацію за невикористану відпустку у сумі 25530,89, про що свідчить виписка АТ КБ «Приватбанк».
Листом УПО в Харківській області від 08.01.2026 №82-2026 представника позивача повідомлено про проведення нарахування ОСОБА_1 компенсації за 100 календарних днів невикористаної частини щорічної відпустки за 2015-2020 роки в сумі 33157,00 грн, згідно з чинним законодавством з цієї суми Управлінням утримано та сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 5968,26 грн та військовий збір в сумі 1657,85 грн.
За змістом довідки від 06.01.2026 №1/43/40/01-2026 суму компенсації за невикористану відпустку за 100 днів – 33157,00 грн було обчислено з грошового забезпечення на день переведення (18.03.2020), а саме: посадовий оклад – 1800,00 грн; оклад за спецзванням – 1000,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції 45% – 1260,00 грн; премія щомісячна 145% – 5887,00 грн. Всього 9947,00 грн. Грошове забезпечення за один день – 331,57 грн.
Вважаючи, що відповідач здійснив обрахування компенсації за невикористану відпустку без врахування окремих складових місячного грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, одноразове підвищення щомісячної премії), позивач звернувся з позовом до суду. 
VІ. Позиція суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Законом, що визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон №580-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (далі по тексту - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону №580-VIII).
За змістом частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейські проходять службу в поліції: на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції; під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону; під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських; під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України", статті 29 Закону України "Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим" та статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад"; під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.
Згідно пункту 4 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Пунктом 3 Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року за №260 (далі - Порядок №260 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. 
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом сьомим-восьмим пункту 8 розділу III Порядку №260 визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Спірним питанням у справі, що розглядається є правомірність невключення відповідачем до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку за 2015-2020 (100 днів) окремих складових місячного грошового забезпечення, а саме: індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, одноразового підвищення щомісячної премії.
Колегією суддів зі змісту довідки від 06.01.2026 №1/43/40/01-2026 встановлено, що виплачену ОСОБА_1 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі №520/2793/25 суму компенсації за невикористану відпустку за 100 днів (33157,00 грн) було обчислено з грошового забезпечення на день переведення (18.03.2020), а саме: посадовий оклад – 1800,00 грн; оклад за спецзванням – 1000,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції 45% – 1260,00 грн; премія щомісячна 145% – 5887,00 грн. 
Водночас відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 17.03.2020 його грошове забезпечення перед переведенням складалось з: посадового окладу, окладу за спецзванням, надбавки за стаж служби в поліції, доплати за роботу у нічний час, індексації, щомісячної премії, одноразового підвищення щомісячної премії.
Отже, під час розрахунку грошової компенсації відповідачем не були враховані такі складові місячного грошового забезпечення, як: сума індексації грошового забезпечення, доплата за службу в нічний час, одноразове підвищення щомісячної премії.
Свою позицію щодо відсутності підстав для врахування спірних складових грошового забезпечення відповідач вказує, що компенсація за невикористану відпустку розраховується лише з тих видів грошового забезпечення, що мають постійний характер.
Стосовно включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі – Закон № 2017-III) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За приписами статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Частиною другою статті 6 Закону № 1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі – Порядок № 1078 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення поліцейських.
За пунктом 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Аналіз правових норм Закону № 2017-ІІІ та Закону №1282-ХІІ дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України “Про оплату праці” такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11439/19 (адміністративне провадження № К/9901/14087/20), індексація є складовою заробітної плати (грошового забезпечення). Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.02.2025 у справі №380/6777/24, від 24.05.2019 у справі №805/532/17-а, від 28.11.2019 у справі №816/3303/14, від 04.03.2021 у справі №400/3196/20
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення при розрахунку компенсації за невикористану відпустку.
Стосовно включення доплати за службу в нічний час до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів враховує наступне.
Приписами пункту 11 розділу ІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що доплата за службу у нічний час є додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, яка не має постійного характеру, що є визначальним для її включення до грошового забезпечення, з якого обраховується компенсація за невикористані дні відпусток.
Верховний Суд у постанові від 25.11.2024 по справі №420/5602/23 також звернув увагу на те, що доплата за роботу в нічний час має компенсаційний характер, пов`язана, як правило, з виконанням особою додаткових обов`язків (за службу у нічний час відповідно до графіку нарядів та чергувань), тобто ця виплати не є щомісячною і не має постійного характеру, а тому вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
Так, довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 17.03.2020 підтверджується, що сума доплати за роботу в нічний час не є сталою величиною (листопад 2019 – 6,76 грн; грудень 2019 – 256,00 грн; січень 2020 – 265,66 грн; лютий 2020 – 301,80 грн; березень 2020 – 306,38 грн).
З урахуванням наведеного правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів зазначає, що сама по собі належність доплати за службу в нічний час до додаткових видів грошового забезпечення поліцейського не свідчить про її постійний характер та, відповідно, не зумовлює її включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої при визначенні складових грошового забезпечення для обчислення грошової компенсації за невикористані дні відпусток врахуванню підлягають ті додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, тоді як виплати, що мають тимчасовий, непостійний або компенсаційний характер та залежать від конкретних умов проходження служби, до такого розрахунку не включаються (постанови від 09.07.2026 у справі №240/4421/24, від 17.08.2026 у справі №520/8118/25, від 12.02.2026 у справі №420/77/25 тощо щодо включення сум додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено компенсації за невикористані дні відпустки).
Таким чином, доплата за службу в нічний час не входить до складу грошового забезпечення, з якого обраховується грошова компенсація за невикористані календарні дні щорічної оплачуваної відпустки.
Стосовно включення одноразового підвищення щомісячної премії до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів враховує наступне.
Пунктом 12 розділу ІІ Порядку №260 передбачено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.
Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.
Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Поліцейським поліції охорони виплата премії здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Таким чином, щомісячна премія входить до складу грошового забезпечення поліцейських, тому має бути враховані під час обчислення компенсації за невикористану відпустку.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що виплачена позивачу сума компенсації за невикористану відпустку була обчислена з грошового забезпечення на день переведення (18.03.2020), до якого, зокрема, була включена щомісячна премія 145%.
Разом з тим, з довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 17.03.2020 слідує, що позивачу за період служби було нараховано та виплачено одноразове підвищення щомісячної премії, яке не було враховано до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за дні невикористаної відпустки.
При цьому колегія суддів вказує, що виплата такого виду грошового забезпечення носить одноразовий характер (зокрема, позивачу виплачено у вересні 2019 - 977,25 грн; жовтень 2019 - 0 грн; листопад 2019 - 0 грн; грудень 2019 - 971,43 грн; січень 2020 - 693,98 грн; лютий 2020 – 1552,10 грн; березень 2020 – 720,00 грн).
Враховуючи, що одноразове підвищення щомісячної премії не має постійного характеру, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що таке підвищення не підлягає включенню у розрахунок суми компенсації поліцейському за невикористану відпустку.
Враховуючи наведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача яка полягає у невключенні сум індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення позивача, з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі № 520/2793/25 та зобов`язання відповідача перерахувати та доплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі № 520/2793/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Разом з тим, з огляду на те, що розмір доплати за службу в нічний час та одноразове підвищення щомісячної премії є непостійними додатковими видами грошового забезпечення, колегія суддів вважає, що такі не входять до складу місячного грошового забезпечення, з якого відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 обчислюється грошова компенсація за невикористані дні відпусток.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України” (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі “Трофимчук проти України”, заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі “Гарсія Руїз проти Іспанії” (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
За приписами пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача та наявність підстав для перерахунку та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі №520/2793/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум індексації грошового забезпечення, проте не погоджується з включенням до такого грошового забезпечення доплати за службу в нічний час та одноразової підвищення щомісячної премії, у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині рішення, яким відмовити в задоволенні таких вимог.
Щодо решти позовних вимог, то в цій частині суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення в іншій частині слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 по справі № 520/1520/26 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління поліції охорони в Харківській області щодо включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі № 520/2793/25, окремих складових місячного грошового забезпечення (доплати за службу в нічний час, одноразове підвищення щомісячної премії), та зобов`язання Управління поліції охорони в Харківській області перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку, що виплачена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі №520/2793/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум окремих складових місячного грошового забезпечення (доплати за службу в нічний час, підвищення щомісячної премії).
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 по справі № 520/1520/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач | | К.В. Мінаєва
Судді | | І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна