КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м. Київ справа №320/24482/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , всього періоду роботи на посаді лікаря-стоматолога Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», який відноситься до категорії інфекційних закладів охорони здоров`я, з 03.02.1999 по 26.11.2024 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати весь період роботи з 03.02.1999 по 26.11.2024 ОСОБА_1 , на посаді лікаря-стоматолога Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», який відноситься до категорії інфекційних закладів охорони здоров`я, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , з 26.11.2024 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що з 02.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком. 27.11.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою від 26.11.2024 про зарахування в подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 у інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я. Листом від 17.12.2024 №49237-50479/Б-02/8-2600/24 відповідач відмовив у такому зарахуванні, зокрема зазначивши про відсутність підстав для обчислення відповідного стажу після 01.01.2004.
Позивач вважає таку відмову протиправною та посилається на статтю 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, відповідно до якої робота, зокрема, у інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. На підтвердження наявності відповідного стажу позивач посилається на довідку №241 від 15.11.2024, згідно з якою вона з 05.05.1981 по 30.07.1990 працювала в Київському ордена Трудового Черевного Прапора науково-дослідному інституті туберкульозу та грудної хірургії ім. академіка Ф.Г.Яновського на посаді медсестри-анестизиста відділення реанімації і інтенсивої терапії. З 03.02.1999 працює у Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України» на посаді лікаря-стоматолога.
На переконання позивача, оскільки її робота здійснювалася у закладі охорони здоров`я, що відноситься до категорії інфекційних закладів, період роботи з 03.02.1999 по 26.11.2024 має бути зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначив, що згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час трудової діяльності позивача був зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі лише по 31.12.2003, у той час як починаючи з 01.01.2004 підстави для подвійного зарахування стажу відсутні.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком.
Судом встановлено, що позивач 27.11.2024 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила зарахувати період роботи з 01.01.2004 по теперішній час у подвійному розмірі до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві листом від 17.12.2024 №49237-50479/Б-02/8-2600/24 повідомило позивачу, що період роботи позивача з 03.08.1981 по 30.07.1990 та з 03.02.1999 по 31.12.2003 врахований в подвійному розмірі. Однак, підстави для врахування періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі, починаючи з 01.01.2024, відсутні.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закону №1058, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закону №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Отже, Законом передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення. 
За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Із роз`яснень МОЗ України №05.03-18-54/973 від 27 січня 2010 року слідує, що “інфекційний заклад (відділення)” це заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби (тобто інфекційна лікарня або інфекційне відділення, протитуберкульозний заклад або відділення тощо) або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб (тобто бактеріологічна лабораторія).
Як зазначено вище, відповідач не здійснив зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи, починаючи з 01.01.2004 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону №1788, посилаючись на те, що починаючи з 01.01.2004 підстави для зарахування періоду роботи у подвійному розмірі відсутні.
З трудової книжки позивача вбачається, що вона з 03.08.1981 зарахована до Київського ордена Трудового Черевного Прапора науково-дослідного інституту туберкульозу та грудної хірургії ім. академіка Ф.Г.Яновського на посаду медсестри-анестизиста відділення реанімації і інтенсивної терапії.
30.07.1990 позивач була звільнена з посади медсестри-анестизиста відділення реанімації і інтенсивної терапії за власним бажанням.
Довідкою від 15.11.2024 №241, виданою Державною установою «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», підтверджується трудовий стаж позивача на посадах:
- медсестри-анестизиста відділення реанімації і інтенсивної терапії з 03.08.1981 по 30.07.1990 в Київському ордені Трудового Черевного Прапора науково-дослідного інституту туберкульозу та грудної хірургії ім. академіка Ф.Г.Яновського;
- лікаря-стоматолога з 03.02.1999 в Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».
У вказаній довідці зазначається, що позивач працює по теперішній час.
Крім того, у вказаній довідці зазначено, що Державна установа «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України» відноситься до категорії інфекційних закладів.
Також у довідці вказано, що на підставі наказу МОЗ УРСР №348 від 08.06.1982 Київський ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідний інститут туберкульозу та грудної хірургії ім. академіка Ф.Г. Яновського перейменовано в Київський ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідний інститут туберкульозу, пульмонології та грудної хірургії ім. академіка Ф.Г. Яновського. 
На підставі наказу МОЗ УРСР №283 від 13.05.1986 Київський ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідний інститут туберкульозу, пульмонології та грудної хірургії імені академіка Ф.Г. Яновського перейменовано в Київський ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідний інститут фтизіатрії і пульмонології імені академіка Ф.Г. Яновського.
Суд звертає увагу на те, що за правилами частини четвертої статті 24 цього Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV “Прикінцеві положення” цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Суд звертає увагу на те, що період роботи позивача у вищевказаному закладі охорони здоров`я до 31.12.2003 був зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі.
Судом встановлено, що відповідач не заперечує, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я, а тому за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказаний період роботи підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11.02.2025 у справі № 420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періодів роботи позивачів після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача у вигляді відмови у зарахуванні періодів роботи позивача після 01.01.2004 у подвійному розмірі.
Зі змісту прохальної частини позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу у подвійному розмірі період її роботи з 03.02.1999 по 26.11.2024.
Проте, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що період роботи позивача з 03.02.1999 по 31.12.2003 зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі.
У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 26.11.2024 в Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».
Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період її роботи з 01.01.2004 по 26.11.2024 в Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та здійснити перерахунок та виплату її пенсії з 27.11.2024 (а не з 26.11.2024, як просить позивач у позові, враховуючи, що заява була подана відповідачу саме 27.11.2024), з урахуванням раніше виплачених сум. 
Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., про що свідчить долучена до матеріалів справи квитанція.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 26.11.2024 в Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоди її роботи з 01.01.2004 по 26.11.2024 в Державній установі «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та здійснити перерахунок та виплату її пенсії з 27.11.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині в позові відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.