ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/7154/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги:
визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20 квітня 2026 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати раніше призначене ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 94 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді голови суду, з 01.01.2021 по 01.01.2026 на підставі виданих ТУ ДСА України в Полтавській області довідок від 09 березня 2026 року про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026 виходячи з підвищення прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у 2021 році - 2270 грн, у 2022 році - 2481 грн, у 2023 році - 2684 грн, у 2024 році - 3028 грн, у 2025 році - 3028 грн, у 2026 році - 3328 грн, які визначені законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, з виплатою надалі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначеного станом на 01 січня 2026 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити одноразово ОСОБА_1 за результатами перерахунку недоотримані грошові суми щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 01 січня 2021 року по день здійснення перерахунку з урахуванням раніше виплачених грошових сум.
Під час розгляду справи суд, 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою від 08.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що є суддею у відставці і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці через ГУ ПФУ в Полтавській області. При встановленні суддівської винагороди базовою складовою є прожитковий мінімум працездатної особи. Вважав, що його щомісячне довічне грошове утримання підлягає перерахунку з 01.01.2021 на підставі виданих ТУ ДСА України в Полтавській області довідок від 09.03.2026 у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний рік, проте відповідач протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку. Посилався на правову позицію Верховного Суду у складі судової палати у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25.
29.06.2026 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідно до змісту якого відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Зазначав, що позивач із відповідною довідкою про суддівську винагороду, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до відповідача не звертався. Предмет спору по вказаній справі відсутній. Також зміст самого позову не містить обґрунтованих доводів у чому саме полягає протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Позивач звернувся до Управління зі зверненням, яке зареєстроване за № 13494/ Н-1600-26 від 06.04.2026 про надання інформації про перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2021 по 01.01.2026. Управлінням заява представника позивача була розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь інформаційного характеру.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено у розмірі 94% суддівської винагороди.
Розмір довічного грошового утримання з 01.03.2026 складає 113 273,91 грн.
09.03.2026 ТУ ДСА України в Полтавській області видано позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: №02/1426/26 станом на 01.01.2021, №02/1427/26 станом на 01.01.2022, №02/1428/26 станом на 01.01.2023, №02/1429/26 станом на 01.01.2024, №02/1430/26 станом на 01.01.2025, №02/1431/26 станом на 01.01.2026 /а.с. 19-24/.
17.03.2026 позивач звернувся до відповідача зі заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2021 по 01.01.2026, додавши до заяви довідки ТУ ДСА України в Полтавській області від 09.03.2026 /а.с. 25-29/. 
За результатом розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 20.04.2026 №1600-0304-8/32014 повідомило про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці /а.с. 30-31/.
Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню
У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до вимог частин першої-другої статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно пункту 1частини третьої, частин четвертої-п`ятої статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1.1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1.2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1.25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок № 3-1).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.
У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п. 2 розділу ІІ Порядку № 3-1).
Відповідно до п. 3, 4 розділу ІІ Порядку № 3-1, звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.
Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Згідно з пунктом 2 розділу ІV Порядку № 3-1, для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів
Відповідно до п. 3 розділу ІV Порядку № 3-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Висновки щодо правозастосування
Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
У свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Судді до соціальної та демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені. Окремо слід зазначити, що належність до професії, зокрема судді, не може бути ототожнена з належністю до соціальної та демографічної групи населення. 
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" визначено, що з 01.01.2021 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 гривні.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" визначено, що з 01.01.2022 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481 гривні.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено, що з 01.01.2023 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено, що з 01.01.2024 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що з 01.01.2025 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
Статтею 7 Закону "Про Державний бюджет України на 2026 рік" визначено, що з 01.01.2026 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 гривні.
Разом із тим, вказаними нормами передбачено величину у розмірі 2102 гривні під назвою "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня".
Суд зазначає, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною 2 статті 130 Конституції України і частиною 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Суд наголошує, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Суд повторно відмічає, що позивачу видано довідки від 09.03.2026 про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій вказано суддівську винагороду, зокрема станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, відповідач керувався положеннями Законів України «Про Державний бюджет" на 2021-2026 рр, що визначали прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.
Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.
Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.
Закон України "Про Державний бюджет України" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Тобто, у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо, застосувавши загальний принцип права "спеціальний закон скасовує дію загального закону" (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.
Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" вважати загальними нормами (lex generalis).
На такий аспект законодавчого регулювання звертав увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026 на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року, 2102,00 грн), є протиправною.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №580/2522/24, від 13.11.2024 у справі №200/1707/24, від 20.02.2025 у справі №420/3716/24, від 17.02.2026 у справі №200/2309/25.
У постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі №520/32171/24, у якій, у свою чергу, було викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці. 
Натомість Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформувала таку позицію: 
"...у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці".
Щодо способу захисту порушених прав позивача, суд прийшов до наступного.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регулюється розділом IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 №7-2, яка набрала чинності 20.03.2023), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (далі - Порядок № 3-1).
За Порядком №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або (1) на підставі списків, згідно яких відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або (2) за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом.
Верховний Суд уже розглядав питання стосовно механізму перерахунку розміру щомісячного довічного утримання суддів і у постанові від 27.10.2022 у справі №640/10564/21 зазначив:
"Довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.
Відповідно до ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1)вислугу років; 2)перебування на адміністративній посаді в суді; 3)науковий ступінь; 4)роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді Верховного Суду становить 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
Розмір доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці теж визначений безпосередньо законом.
Відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці подаються до Пенсійного фонду під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними.
Розмір суддівської винагороди, визначений ст.135 Закону №1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.
За таких обставин, довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Суд також звертає увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у Рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 (ч. 6 п. 16) про "автоматичне" здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.
Положення п. 1, 3 Розділу ІІ та п.2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.
Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження "автоматичного" перерахунку та внесення змін до Порядку № 3-1. Зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 №12, від 09.04.2021 №7.
Отже, незважаючи на чітку позицію Конституційного Суду України (ч. 6 п. 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020) та необхідність її безумовного виконання, незважаючи на неодноразові звернення Ради суддів України, відповідні зміни в частині «автоматичного» перерахунку до Порядку №3-1 Пенсійним фондом України не внесено.
Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що до внесення змін до законодавства щодо статусу суддів Верховного Суду України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду України у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді Верховного Суду, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді".
Згодом такий висновок підтримано Верховним Судом у постановах від 12.09.2023 у справі №540/7777/21, від 27.11.2023 у справі №640/16655/21, від 12.09.2024 у справі №580/2522/24.
Відступу від зазначеної правової позиції Верховним Судом не здійснювалося. 
Застосовуючи зазначений висновок до спірних правовідносин, суд зазначає, що Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.
Суд встановив, що ГУ ПФУ в Полтавській області не здійснило перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ні шляхом "автоматичного" перерахунку, ні за заявою позивача від 17.03.2026.
Отож, у даному випадку має місце бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо непроведення перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026, яка підлягає визнанню протиправною.
При цьому, стверджуючи у відзиві на позов про те, що позивач не звертався зі заявою про перерахунок та довідки не надавав, ГУ ПФУ в Полтавській області додає до відзиву на позов заяву ОСОБА_1 від 17.03.2026 та довідки ТУ ДСА в Полтавській області від 09.03.2026, чим спростовує свої ж доводи, викладені у відзиві. 
Також суд відмічає, що представник відповідача у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом, який був розглянутий відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Суд наголошує, що заява ОСОБА_1 містить чітку прохальну частину, у якій суддя у відставці заявляє прохання про перерахунок його довічного грошового утримання у відповідності до норм закону. Таким чином, ця заява не могла бути розглянута у відповідності з нормами Закону України «Про звернення громадян», і такий розгляд, хоч і не є предметом позову, але суд все ж вказує на його протиправність. 
З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд зазначає про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплату з урахуванням раніше проведених платежів.
В частині позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити одноразово ОСОБА_1 за результатами перерахунку недоотримані грошові суми щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 01 січня 2021 року по день здійснення перерахунку з урахуванням раніше виплачених грошових сум, суд зазначає таке. 
Суд не вважає обґрунтованим застосування цієї вказівки у резолютивній частині судового рішення. Оцінюючи зазначену вимогу, суд виходить з того, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що обумовлює необхідність встановлення факту порушення права для надання судового захисту. Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що на момент звернення до суду відповідачем уже виплачується пенсія з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що у цій частині право позивача є порушеним.
Також слід вказати з цього приводу, що на день прийняття цього рішення постанова КМУ від 14.07.2025 №821 втратила чинність, а саме у зв`язку з винесенням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 у справі № 320/51895/25 залишено без змін і набрало законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду.
Цим судовим рішенням визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Таким чином, з 08.06.2026 постанова КМУ № 481 втратила чинність та більше не може бути застосована, у тому числі, при виконанні судового рішення про перерахунок та виплату пенсії позивача в цій справі.
Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити, однак у редакції, яку суд вважає такою, що відповідає закону та обставинам, що склалися.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025, 01.01.2026 на підставі довідок ТУ ДСА в Полтавській області від 09.03.2026 №02/1426/26 станом на 01.01.2021, №02/1427/26 станом на 01.01.2022, №02/1428/26 станом на 01.01.2023, №02/1429/26 станом на 01.01.2024, №02/1430/26 станом на 01.01.2025, №02/1431/26 станом на 01.01.2026, відповідно до вимог Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з установленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 - 2270 грн, 01.01.2022 - 2481 грн, 01.01.2023 - 2684 грн, 01.01.2024 - 3028 грн, 01.01.2025 - 3028 грн, 01.01.2026 - 3328 грн, та здійснити виплату сум перерахованого довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Cуддя	 	І.С. Шевяков