ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/2547/25 пров. № А/857/21315/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року (суддя – Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2025 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФУ в Івано-Франківській області), в якому просила: визнати неправомірними дії щодо незарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 27.09.1991 по 13.04.1999; зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2025 з врахуванням до загального страхового стажу період роботи з 27.09.1991 по 13.04.1999. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03.07.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При повторному перегляді пенсійної справи позивача з 01.02.2025 протиправно вилучено із страхового стажу при обчисленні пенсії період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991 по 13.04.1999. Стверджує, що період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991 по 13.04.1999 підтверджено записами трудової книжки серії № НОМЕР_1 від 01.09.1994, які здійснено відповідно до вимог Інструкцій №162 від 20.06.1974 та №58 від 29.07.1993, а саме записи про прийняття та звільнення з роботи містять дані на підставі чого вони внесені, відтиск печатки підприємця та підпис відповідальної особи. Вважає, що на особу не може перекладатися обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в її трудовій книжці.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 01.01.1997 по 13.04.1999. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.02.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 01.01.1997 по 13.04.1999, з врахуванням проведених платежів. В задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при повторному перегляді пенсійної справи було вилучено період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991 по 13.04.1999, оскільки цей період трудової діяльності потребує уточнення. Згідно з довідкою № 197/06-16 від 24.01.2025 дата реєстрації такої організації (код ЄДРПОУ 20541933) в органах Пенсійного фонду України - 30.12.1993 рік. Головним управлінням направлено запит в ТОВ “Прут-Генетик” щодо надання довідки про період роботи. Стверджує, що електронну пенсійну справу приведено у відповідність згідно з нормами чинного законодавства.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 03.07.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж склав 32 роки 01 місяць 03 дні (а.с.15, 20).
17.12.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів (а.с.16).
Позивачу здійснено перерахунок пенсії. Розрахований страховий стаж становив 42 роки 07 місяців 16 днів. Підстава перерахунку - у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 03.07.2024 (а.с.18).
Згідно із змістом рішення від 27.01.2025 № 092950017819 позивачу з 01.02.2025 здійснено перерахунок пенсії. Страховий стаж становить 35 років 29 днів. Підстава перерахунку - у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01.02.2025 (а.с.21).
Відповідач листом від 04.03.2025 № 1805-1193/К-02/8-0900/25 за результатами розгляду заяви від 10.02.2025 повідомив позивача про те, що з 03.07.2024 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач листом від 04.03.2025 за №1805-1193/К-02/8-0900/25 за результатами розгляду заяви позивача від 10.02.2025 повідомив її про те, що з 03.07.2024 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при страховому стажі 42 роки 07 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,42583) та від середньомісячного заробітку, скоригованого за період з 01.07.2000 по 31.08.2024 (згідно з даними Реєстру застрахованих осіб). Коефіцієнт заробітної плати - 1,82100, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 24 691,69 грн (від середньої заробітної плати по Україні - 13 559,41 грн). При проведенні перерахунку пенсії за поданою заявою від 17.12.2024 неправомірно було взято до розрахунку пенсії з первинного призначення трудову книжку НОМЕР_2 від 01.09.1994, яка не надавалася при призначенні пенсії. При повторному перегляді пенсійної справи вилучено період роботи в ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991 по 13.04.1999, оскільки цей період трудової діяльності потребує уточнення. Згідно з довідкою № 197/06-16 від 24.01.2025 дата реєстрації даної організації (код ЄДРПОУ 20541933) в органах Пенсійного фонду України 30.12.1993. Головним управлінням направлено запит до ТОВ «Прут-Генетик» щодо надання довідки про період роботи. На підставі вищезазначеного електронну пенсійну справу приведено у відповідність згідно з нормами чинного законодавства. Пенсію обчислено при страховому стажі 35 років (коефіцієнт страхового стажу - 0,35000) та від середньомісячного заробітку, скоригованого за період з 01.07.2000 по 31.08.2024 (згідно з даними Реєстру застрахованих осіб).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на наявність відомостей про сплату страхових внесків за період з 01.01.1997 по 13.04.1999, приписи абзацу першого частини другої статті 24 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», саме означений період роботи позивача з 01.01.1997 по 13.04.1999 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ), від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За змістом абзаців 1, 2 частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно із абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до пункту 1,2 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Згідно з матеріалами справи, пенсійний орган не зарахував позивачці період роботи з 27.09.1991 по 13.04.1999.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи те, що суд першої інстанції задовольнив вимоги частково, а саме стосовно періоду роботи з 01.01.1997 по 13.04.1999, рішення суду оскаржується лише відповідачем, то колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції саме в цій частині.
Згідно записів №1 – 2 трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 21.09.1994 позивач у спірний період:
- 27.09.1991 прийнята на роботу у ТОВ «Прут-Генетик» на посаду зоотехніка, протокол №2 від 27.09.1991;
- 13.04.1999 звільнена з роботи за згодою сторін, наказ №42 від 13.04.1999 (а.с.13-14).
Запис про звільнення з роботи містить підпис директора ОСОБА_3 та відтиск печатки товариства.
Судом встановлено, що позивачу з 03.07.2024 призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058.
У січні 2025 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з поданням додаткових документів. Страховий стаж позивача становив 42 роки 07 місяців 16 днів.
В подальшому ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2025 у зв`язку з уточненням даних у пенсійній справі. При цьому страховий стаж позивача внаслідок такого перерахунку становить 35 років 29 днів.
За твердженням пенсійного органу, підставою для перерахунку пенсії з 01.02.2025 та вилучення періоду роботи позивача в ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991 по 13.04.1999 слугувало те, що під час проведення перерахунку пенсії за поданою заявою від 17.12.2024 неправомірно взято до уваги трудову книжку серії НОМЕР_2 від 01.09.1994, яка не надавалася при призначенні пенсії. При повторному перегляді пенсійної справи встановлено, що датою реєстрації ТОВ «Прут-Генетик» в органах Пенсійного фонду України є 30.12.1993.
За даними довідки від 24.01.2025 № 197/05-16 ТОВ «Прут-Генетик» перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 30.12.1993. Документи про нарахування та сплату страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 30.12.1993 по 31.12.1996 не збереглися. За період з 01.07.1997 по 31.12.1999 підприємство нараховувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.25).
Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Прут-Генетик» зареєстровано 30.12.1993. Керівником ТОВ «Прут-Генетик» є ОСОБА_3 . У рядку кінцевий бенефіціарний власник юридичної особи вказано – ОСОБА_1 .
20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №162, яка діяла станом на 27.09.1991).
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівники не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Суд зауважує, що згідно із записом №1 трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач прийнята на роботу до ТОВ «Прут-Генетик» з 27.09.1991. Звільнена з роботи – 13.04.1999. При цьому, на титульному аркуші трудової книжки міститься відтиск печатки ТОВ «Прут-Генетик» і вказано дату заповнення трудової книжки –21.09.1994.
Разом з цим, пенсійний орган у довідці від 24.01.2025 №197/05-16 та листі 03.09.2025 №0900-0902-7/10786 зазначає, що за період з 30.12.1993 по 31.12.1996 документи про нарахування та сплату страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не збереглися. За період з 01.01.1997 по 31.12.1999 року ТОВ «Прут-Генетик» нараховувало страхові внески (збір) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пенсійний орган стверджує, що у період з 01.01.1997 по 31.12.1999 ТОВ «Прут-Генетик» подавалась звітність за формою 4-ПФ «Про нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інші надходження та витрачання коштів Пенсійного фонду», яка передбачала відображення лише загального фонду оплати праці та сум нарахованих страхових внесків по підприємству, без ведення персоніфікованого обліку щодо кожної застрахованої особи (а.с.25, 48).
Отже, технічна неможливість надання картки особового рахунку позивача зумовлена особливостями тодішньої системи обліку та звітності, а не діями чи бездіяльністю позивача.
Крім того, з наданої відповідачем інформації Реєстру застрахованих осіб видно, що в обліковій картці ОСОБА_1 містяться відомості про сплату страхових внесків за частину 1999 року (з 01.01.1999 по 30.04.1999 та з 01.07.1999 по 31.12.1999), що додатково підтверджує факт роботи ОСОБА_4 в в ТОВ «Прут-Генетик» та сплати ним страхових внесків (а.с.49).
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зважаючи на наявність відомостей про сплату страхових внесків, зокрема за період з 01.01.1997 по 13.04.1999, приписи абзацу першого частини другої статті 24 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то означений період роботи позивача з 01.01.1997 по 13.04.1999 підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі №300/2547/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	Р. М. Москаль 	
 	 	П. І. Сало