ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/22399/25
категорія 109040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської Ольги Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

І. Зміст позовних вимог та позиція позивачки
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської Ольги Миколаївни, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської Ольги Миколаївни № 80121473 від 29 липня 2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій;
зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданську Ольгу Миколаївну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на належну позивачці 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1993 року, виданого районною комісією по приватизації державного житлового фонду, та внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1993 року, виданого згідно з розпорядженням від 20.09.1993 № 317 та зареєстрованого в реєстровій книзі за № 317. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та тимчасовою окупацією міста Гола Пристань позивачка змушена була переміститися до міста Коростеня Житомирської області, де отримала статус внутрішньо переміщеної особи. 21 липня 2025 року позивачка звернулася до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на свою частку нерухомого майна, надавши оригінал свідоцтва про право власності та технічний паспорт. Проте рішенням відповідача від 29 липня 2025 року № 80121473 їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій з посиланням на те, що комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» повідомило про відсутність доступу до архівів Голопристанської філії через тимчасову окупацію. Позивачка вважає таке рішення протиправним, оскільки наявність оригіналів правовстановлюючих документів, оформлених до 01 січня 2013 року у відповідності до чинного на той час законодавства, є достатньою підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а неможливість отримати відповідь від БТІ через військову окупацію не може бути підставою для обмеження її права власності.
ІІ. Позиція відповідача (відзив на позовну заяву)
Відповідач — державний реєстратор прав на нерухоме майно Огданська О.М. надала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначила, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зобов`язаний запитувати інформацію у органів та підприємств, які проводили оформлення та реєстрацію прав до 01 січня 2013 року. Оскільки на надісланий запит КП «Херсонське БТІ» повідомило про неможливість підтвердження фактів реєстрації через окупацію Голопристанської філії, державний реєстратор була позбавлена можливості перевірити відомості про реєстрацію майна на паперових носіях, що зумовило прийняття рішення про відмову у державній реєстрації згідно зі статтею 24 вказаного Закону. Також відповідач наголосила, що позовна вимога про зобов`язання провести державну реєстрацію права власності є втручанням у дискреційні повноваження державного реєстратора.
ІІІ. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Право приватної спільної часткової власності на зазначене житло набуто позивачкою та членами її сім`ї в порядку приватизації державного житлового фонду згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», на підтвердження чого Районною комісією по приватизації державного житлового фонду видано Свідоцтво про право власності на житло від 20 вересня 1993 року (розпорядження від 20.09.1993 № 317). Право власності зареєстроване органом приватизації у реєстровій книзі за № 317.
Згідно з технічним паспортом, складеним на квартиру АДРЕСА_1 , її загальна площа становить 50,96 кв.м.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та тимчасовою окупацією міста Гола Пристань (включеного до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією) позивачка вимушено перемістилася до міста Коростеня Житомирської області, де взята на облік як внутрішньо переміщена особа згідно з довідкою від 23.11.2022 № 1825-5002343723.
21 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської О.М. із заявою за реєстраційним номером 68030806 про проведення державної реєстрації права власності на належну їй частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До заяви було додано оригінал свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1993 та технічний паспорт.
22 липня 2025 року державний реєстратор надіслала електронний запит за № 02-16-01/1061 до Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради щодо підтвердження факту державної реєстрації права власності на вказану квартиру до 01 січня 2013 року.
Листом від 28 липня 2025 року № 390 КП «Херсонське БТІ» повідомило про відсутність можливості підтвердження реєстрації прав, оскільки Голопристанська філія КП «ХБТІ» тимчасово знаходиться на окупованій території, а доступ до її паперових архівів наразі відсутній.
29 липня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Огданською О.М. прийнято рішення № 80121473 про відмову в проведенні реєстраційних дій на підставі того, що подані документи нібито не дають змоги встановити набуття прав у зв`язку з неотриманням підтвердження від БТІ.
V. Нормативно-правове обґрунтування, оцінка суду, практика ВС та ЄСПЛ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із таких норм права та правових позицій.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, врегульовано Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
Пунктом 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для реєстрації прав, що виникли до 1 січня 2013 року, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації чи у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 червня 2026 року у справі № 200/5158/25 сформулював сталий правовий висновок, відповідно до якого обов`язок державного реєстратора запитувати інформацію від підприємств БТІ не є безумовним. Такий обов`язок виникає виключно у разі, коли заявником не було надано документів, які містять необхідні відомості про зареєстроване право. Якщо заявник надав належний оригінал свідоцтва про право власності на житло, виданого до 01 січня 2013 року, та технічний паспорт, відсутність можливості у державного реєстратора отримати відповідь від БТІ через тимчасову окупацію території не може слугувати підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій.
Верховний Суд підкреслив, що відмова у проведенні реєстраційних дій за наявності дійсного правовстановлюючого документа без надання йому належної правової оцінки та виключно через неможливість отримати відповідь з окупованої території є протиправною та нівелює зміст частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV щодо визнання дійсності прав, набутих до 2013 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2020 року у справі № 487/1279/15-а.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» право власності на нерухоме майно на тимчасово окупованій території охороняється згідно із законодавством України, а за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу внутрішньо переміщеної особи, зберігається право власності, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Застосовуючи статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд також враховує фундаментальні висновки ЄСПЛ.
У рішенні у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, п. 70-71) ЄСПЛ закріпив принцип «належного урядування» (good governance), згідно з яким на державні органи покладено обов`язок діяти добросовісно, своєчасно та послідовно. Помилки або технічні й організаційні перешкоди у діяльності державних органів та комунальних підприємств, зокрема спричинені наслідками війни, не можуть виправлятися за рахунок зацікавлених осіб та перекладатися на добросовісного власника.
У справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, заява № 15318/89) та «Папаміхалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece, заява № 14556/89) ЄСПЛ наголосив, що втрата фактичного доступу або контролю над нерухомим майном внаслідок воєнних дій чи окупації не припиняє правового титулу власності особи та вимагає від держави забезпечення ефективного правового захисту майна переселенців.
У справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy, заява № 6694/74, п. 33) ЄСПЛ зазначив, що Конвенція гарантує не теоретичні або ілюзорні права, а права практичні та ефективні.
Як встановив суд, позивачка надала державному реєстратору оригінал свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1993, яке є чинним, ніким не оскаржене і не скасоване, а також технічний паспорт із характеристиками об`єкта. Державний реєстратор не виявила жодних дефектів форми чи змісту поданих документів і не встановила суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами.
За таких обставин рішення відповідача від 29 липня 2025 року № 80121473 про відмову в проведенні реєстраційних дій прийнято необґрунтовано, без урахування всіх істотних обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності, суд з урахуванням висновків Верховного Суду у справі № 200/5158/25 зазначає, що вчинення реєстраційних дій та перевірка відомостей у спеціальних реєстрах належить до виключної компетенції державного реєстратора. Належним і достатнім способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання державного реєстратора повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2025 року з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні.
VІ. Розподіл судових витрат
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи, що позовні вимоги немайнового характеру задоволені по суті, а зміна способу захисту зумовлена специфікою повноважень державного реєстратора, сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Коростенської міської ради.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської Ольги Миколаївни (адреса: 11501, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 5) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданської Ольги Миколаївни від 29 липня 2025 року № 80121473 про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Огданську Ольгу Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2025 року за реєстраційним номером 68030806 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Коростенської міської ради судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа

16.09.26