Справа №: 686/12045/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 року  Волочиський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Бабій О.М.,
з участю секретаря судового 
засідання Кошонько Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість в розмірі 87335 грн. 28 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 11200 грн. 00 коп.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 08.02.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 14-022-000-0-21-Г (з ануїтетними платежами), який складається з публічної частини договору, якою є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний кредитний договір.
Вказує, що позичальник зобов`язувався повернути одержаний кредит у повному обсязі до 13.02.2025 відповідно до графіку платежів. Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, погоджених у кредитному договорі. Однак, позичальник свої зобов`язання не виконав у повному обсязі щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків і комісії за користування кредитом, допустивши прострочення строкових платежів, а також не повернув кредит після закінчення строку кредитування, внаслідок чого у останнього сформулювалась заборгованість за кредитом.
Позивач зазначає, що 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за Основними договорами. У подальшому ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, до правонаступника ПАТ «МЕГАБАНК» - ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021.
За таких обставин, позивач набув право вимоги до відповідача, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 87335 грн. 28 коп.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилась.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 08.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МЕГАБАНК» укладено кредитний договір № 14-022-000-0-21-Г з (ануїтетними платежами) ( а.с. 58).
У відповідності до умов договору: кредит надається на строк з 08.02.2021 до 07.02.2024 включно; розмір кредиту складає 30000 грн. 00 коп.; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості 10,00% річних.
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі і видав позичальнику кредитні кошти, що вбачається з виписки по особовому рахунку.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав у повному обсязі, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 87335 грн. 28 коп., яка складається із: 29280 грн. 33 коп. - заборгованості за основним боргом; 10174 грн. 95 коп. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 47880 грн. 00 коп. - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 54).
Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) від 03.09.2024, оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за Основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 .
Далі, 27.12.2024 ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Тому, до правонаступника ПАТ «МЕГАБАНК» - ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021.
Згідно із витягом з додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021 складає 87335 грн. 28 коп. 
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідач з власної волі уклав договір позики на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ», в силу укладених договорів факторингу, набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а тому звідповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021 в розмірі 39455 грн. 28 коп. (29280 грн. 33 коп.- заборгованості за основним боргом; 10174 грн. 95 коп.- заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками).
Щодо вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, і підписуючи договір, відповідач погодився з розміром комісії за отримання кредитних коштів.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зроблено висновок, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, оскільки позивачем не надано доказів переліку послуг, за які ним нараховувалася комісія за обслуговування кредитної заборгованості, такі вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем, у зв`язку із чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» вправі ставити вимоги до відповідача про стягнення заборгованості. 
Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2662 грн. 40 коп. (а.с. 1).
У зв`язку із тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1202 грн. 87 грн. сплаченого судового збору.
Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
01.07.2025 між позивачем ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» було укладено договір про надання правничої допомоги № 1/07.
За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. 
Згідно із нормами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Згідно із актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12069665, розмір витрат на правову допомогу складає 11200 грн. 00 коп. (а.с. 57).
За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено реальність витрат на правову допомогу, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи, проте позовні вимоги суд задовольняє частково, в розмірі 39455 грн. 28 коп., що складає 45,18% від ціни позову, а тому з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у процентному відношенні до задоволеної частини позовних вимог, що становить 5060 грн. 16 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 128, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 610, 1048-1050, 1054 ч.1 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 14-022-000-0-21-Г від 08.02.2021, в розмірі 39455 грн. 28 коп. (29280 грн. 33 коп. - заборгованості за основним боргом; 10174 грн. 95 коп. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками), а також судові витрати в розмірі 1202 грн. 87 грн. судового збору та 5060 грн. 16 коп. витрат на правничу допомогу,а всього – 45718 грн. 31 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення . 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:

Позивач: | Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411).
Відповідач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 25 серпня 2026 року.

Суддя          О.М.Бабій