Справа № 157/1147/26
Провадження №2/157/766/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого – судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов обґрунтовано тим, що 11 квітня 2010 року в Муніципалітеті міста Вест Спірнгфілд Штату Массачусетс США сторони зареєстрували шлюб. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
Позивач зазначає, що ознаки притаманні сім`ї між ним та відповідачкою відсутні. Під час спільного проживання виявилося, що в них різні характери, не співпадають погляди на життя. Протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалося. Сторони не змогли знайти спільної мови у найпростіших побутових питаннях, постійно знаходилися в конфліктних ситуаціях і фактично втратили почуття один до одного. Всі ці обставини привели до фактичного припинення шлюбних відносин і примирення між ними неможливе.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачкою.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги повністю.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю та не заперечила щодо розірвання шлюбу.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.
Пунктами 1 та 3 статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом щодо, крім іншого, визначення застосовуваного права та підсудності судам України справ з іноземним елементом.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Суд встановив, що громадянин України ОСОБА_1 та громадянка Болгарії ОСОБА_4 11 квітня 2010 року уклали шлюб, який був зареєстрований у Муніципалітеті міста Вест Спірнгфілд Штату Массачусетс США, про що складено актовий запис за №293. При реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб. 
За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народився син ОСОБА_6 , що встановлено зі свідоцтва про народження, виданого 21 липня 2010 року відділом РАЦСу Муніципалітету Сілістра район Сілістра Республіки Болгарія.
Позивач, вважаючи, що сім`я розпалася, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності – правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого – правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Згідно зі статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 та посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 , виданої ОСОБА_2 , сторони проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що сторони також підтвердили в поданих до суду заявах.
Отже, слідуючи наведеним вище положення закону щодо визначення права держави та компетентного суду для розгляду цього спору, враховуючи встановлені судом обставини, очевидним вбачається те, що справа підсудна Камінь-Каширському районному суду, а правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частинами 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім`ю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім`я розпалась, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, що свідчить про небажання зберегти сім`ю, про надання строку для примирення сторони не клопотали, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам.
Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки відповідачка не висловила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище ОСОБА_5 .
У відповідності до частин 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Суд не стягує з відповідачки понесених позивачем судових витрати, оскільки таких вимог не заявлено.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, статтями 60, 67, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 11 квітня 2010 року в Муніципалітеті міста Вест Спірнгфілд Штату Массачусетс США, актовий запис №293, між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , розірвати.
Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище ОСОБА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , особистий ідентифікаційний код НОМЕР_4 . 

Головуючий | | Б.С. Гамула