П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27958/25 
Головуючий у І інстанції: Шуляк Любов Анатоліївна 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
18 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2026 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, відповідно до положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, відповідно до положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме: без застосування ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.11.2025, з урахуванням проведених виплат.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як особа, якій призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру на один відсоток заробітку за кожний рік стажу роботи понад 20 років, як це передбачено пунктом 2 статті 56 згаданого Закону.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі пенсійний орган заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Розглянувши подану апелянтом заяву, колегія суддів дійшла висновку про її обґрунтованість.
Так, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2026, що ухвалене за результатами розгляду цієї справи, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , тоді як відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2026 ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто задовго до ухвалення судового рішення.
Отже, виходить, що окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вже після його смерті, не будучи при цьому обізнаним про таку обставину.
Водночас підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині регламентовані статтею 319 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
При цьому частиною 2 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Отже, однією з підстав для закриття провадження в адміністративній справі є смерть або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
За загальним правилом, що описане в частині 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції повинен скасувати повністю або частково рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закрити провадження у справі у відповідній частині зокрема й у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Однак частина 2 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України містить виняток з наведеного вище правила, що передбачає незастосування вимог частини 1 згаданої норми у разі ухвалення судом першої інстанції законного і обґрунтованого рішення і при цьому смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, настали після ухвалення такого рішення.
Таким чином, оскільки смерть позивача ОСОБА_1 настала до ухвалення судом першої інстанції судового рішення і спірні у цій справі правовідносини не допускають правонаступництва, тому колегія суддів переконана в обґрунтованості аргументів апелянта та наявності підстав для скасування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2026 та закриття провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 238, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий | | | Томчук А.В.
Судді | | | Драчук Т. О.    Савицька Н.В.