Справа153/1081/26
Провадження2/153/571/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2026 р. м.Ямпіль 

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.
за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/1081/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» суму заборгованості в розмірі 25398.56 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору, а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6500 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.05.2019 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем укладено Кредитний договір №10190467532, відповідно до умов якого сума кредиту складає 11549.76 грн. Відповідно до п.1.1 основного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах визначених розділом 2 основного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно розділу 3 основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяці та платності 5% в місяць. Відсоткова ставка складає 0,01%. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 117,78% річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за товар склав 0 грн. та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару (п.3.3). Пункт 3.5 кредитного договору передбачає, що перелік товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено покупцем в заяві на отримання послуг підтверджується особистим підписом покупця у видатковій накладній та/або споживчого кредиту. Також позивач вказує, що відповідно до п.3.9 та п.3.10 кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 481,24 грн. з моменту укладення кредитного договору до 18.08.2019 включно, з 19.08.2019 розмір щомісячного платежу становить 1058,78 грн., а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 18 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту (п.3.12). позивач вказує, що намагався в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до відповідача за телефонами, наданими останнім особисто та надсилав листи щодо добровільної сплати боргу, для оперативного врегулювання договірних відносин, однак вимоги були проігноровані. Отже, відповідач не виконав свого обов`язку по кредитному договору, саме тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.
Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Лише повідомлялися належним чином про проведення судового засідання. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином – рекомендованим повідомленням вих.№R067201859414, яке повернулося із відміткою «адресат відсутній» (а.с.44-45), що відповідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного рішення (а.с.3 на зворотній стороні позовної заяви), заява представника позивача про усунення недоліків (а.с.36-38).
Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху (а.с.31-33), відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39-41), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.
Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:
Із копії Кредитного договору №101900467532 від 18.05.2019, додатку №1, заяви на отримання споживчого кредиту (а.с.6-9) судом встановлено, що між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 було укладено договір, на умовах повернення, платності, строковості, ТОВ надало відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 11549.76 грн. на строк 24 місяці, річна процентна ставка 55.5% річних від загальної суми, договір підписано власноруч.
Із копії виписки з особового рахунку (а.с.10) судом встановлено, що відповідач з 18.05.2019 користувався кредитними коштами, з 18.06.2019 по 18.05.2021 нараховувались відсотки, заборгованість не погашена, загальна заборгованість станом на 08.08.2025 становить 25398.56 грн., заборгованість за тілом кредиту становить 9112.76 грн., заборгованість за комісією/відсотками становить 12127.89 грн., заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 4157.91 грн., отримано оплати на суму 2437 грн.
Із копії договору добровільного страхування від нещасних випадків №10190467532 від 5/18/2019 (а.с.11) судом встановлено, що ОСОБА_1 застрахував своє життя від нещасних випадків на загальну страхову суму за договором 11549.76 грн.
Із копії листа зобов`язання вих.№10190467532 від 18.05.2019, видаткової накладної №40005976540 від 18.05.2026, товарного чеку №000040005976540 від 18.05.2026 та фіскальний чек №000015856 00033 від 18.05.2019 (а.с.11 на зворотній стороні-13) судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав товар в магазині ТОВ «ДІЄСА» в кредит на суму 10896 грн.
Із копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 виданого 25.01.2019 та довідки про реєстрацію місця проживання від 11.09.2017 (а.с.14-15) судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Довжок Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований АДРЕСА_1 
Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредити та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 
Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи зі змісту ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.
Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка по рахунку, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.
Матеріали справи містять виписку з особового рахунку за кредитним договором, в якій зазначено про те, що загальна заборгованість – 25398.56 грн. (а.с.10).
Тобто, суду позивачем надано докази отримання та розпорядження відповідачем кредитними коштами.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в письмовій формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.
Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 25398.56 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені – платіжною інструкцією №612040 від 15.06.2026, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2662.40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2662.40 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного:
Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 6500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025 укладений між ТОВ «Сучасний Факторинг» та адвокатським бюро «Тараса Онищенка», акта прийому – передачі наданих послуг №385 від 14.08.2025 та платіжної інструкції №826043 від 27.08.2025.
Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 6500.00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6500 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» (01024, місто Київ вулиця Велика Васильківська,39А код ЄДРПОУ: 35310044) заборгованість за Кредитним договором №10190467532 від 18.05.2019 у сумі 25398.56 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40 грн., та понесені витрати на правову допомогу у сумі 6500 грн., а всього 34560 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 96 копійок. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк