справа №176/1404/26
провадження №2/176/1523/26

РІШЕННЯ
Іменем України

24 липня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Гусейнова К.А.,
з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2026 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері дитини – ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та відповідач ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Так, позивач зазначає, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009 року, який рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 року було розірвано. З 2020 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачем. 08 червня 2022 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». Офіційно рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Кам`янського району дніпропетровської області від 15.08.2024 року №650 було визначено місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 . Даним рішенням було встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 , 1985 року народження, разом з дитиною не проживає, вихованням, навчанням та розвитком сина не займається, проживає у м.Кропивницький. Тобто мати дитини, відповідачка по справі залишила малолітнього на той час сина на батька, позивача по справі, вона не має змоги ані утримувати дитину, ані її виховувати, приймаючи власні обставини, що не дозволяють їй цього робити. При ньому, позивач зазначає, що не має бажання ані стягувати аліменти з відповідачки на утримання сина, ані позбавляти її батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом і це є його правом, а не обов`язком. Позивач є фізичною особою підприємцем, працює на посаді директора ТОВ «ЛІН ТЕРМ». Зазначає, що його доходів достатньо, щоб забезпечити свою дитину усім необхідним. Має дві вищі освіти, 12 років пропрацював у правоохоронних органах, займається волонтерською діяльністю. Згідно довідки № 169 від 11.03.2026 року Комунального закладу загальної середньої освіти ліцей №12 Жовтоводської міської ради ОСОБА_3 є учнем 9-А класу, батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню сина, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку його природних здібностей, поважає гідність дитини. Батько бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, контролює виконання сином уроків. ОСОБА_3 постійно проживає з батьком, мати проживає в іншому місці. Згідно бази ІНПН «Цунамі» позивач не притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом №44.5/13-8784 від 30.07.2024 Кам`янського районного управління поліції відділення № 5. На обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах позивач не перебуває, що підтверджується довідками від 16.03.2026, виданими КП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.03.2026, складеного головним спеціалістом з юридичних питань та головним спеціалістом ССД виконкому Жовтоводської міської ради, батько ОСОБА_1 самостійно виховує дитину, стосунки в сім`ї дружні, теплі. Наявні сімейні традиції, проведення спільного дозвілля та спільне святкування усіх свят. Квартира вмебльована, підключені всі комунікації. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Продукти харчування в достатній кількості.
Даний позов поданий позивачем з метою забезпечення дотримання прав дитини, для забезпечення найкращих інтересів дитини, зокрема, щодо дотримання його соціальних прав, належного лікування, а також вирішення позивачем, як військовозобов`язаним, питання щодо отримання відстрочки від мобілізації. При цьому, позивач вважає, що встановлення факту самостійного утримання ним неповнолітньої дитини надасть йому право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом, незалежно від волі відповідачки.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2026 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2026 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Позивач пояснив, що в 2018 році він розлучився з дружиною і син проживав з його батьками. З 2020 року він разом із сином проживав у м.Київ, поки не почалась війна. Виконавчий комітет Жовотоводської міської ради ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Оскільки його неодноразово викликали або зупиняли працівники ТЦК, він був змушений звернутись до суду для отримання відстрочки від мобілізації. На даний час вони з сином проживають в м.Жовті Води у квартирі його брата, а в своїй квартирі роблять ремонт. Відповідачка проживає в м.Одеса, він з нею не спілкується. Іноді син каже, що мати йому дзвонила, але як часто це відбувається йому не відомо. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що дійсно їхній з позивачем спільний неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був залишений нею на батька - ОСОБА_1 та вона не має змоги ані утримувати дитину, ані виховувати її, приймаючи власні обставини, що не дозволяють їй цього робити. 
Треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.07.2011 року Відділом ДРАЦС Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.21).
Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 15 серпня 2024 року №650 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , 1985 року народження. Даним рішенням було встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 , мешкає у місті Кропивницький, бере участь у вихованні та навчанні ОСОБА_8 . Постійно тримає зв`язок із сином та класним керівником (а.с.32 зворот). 
ОСОБА_1 , 1985 року народження створив належні умови для повноцінного проживання, навчання, розвитку та виховання дітей за адресою: будинок АДРЕСА_1 (а.с.32).
Згідно заяви від 17.07.2024 року, ОСОБА_2 , 1985 року народження, не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.19).
Позивач є фізичною особою підприємцем, працює на посаді директора ТОВ «ЛІН ТЕРМ», має постійний дохід (а.с.6-9, 20). 
Згідно характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має дві вищі освіти, 12 років працював в правоохоронних органах, займається волонтерською діяльністю, з березня 2024 року по теперішній час працює на посаді директора ТОВ «ЛПГ ТЕРМ» (а.с.9, 17-18).
Згідно довідки № 169 від 11.03.2026 Комунального закладу загальної середньої освіти ліцей №12 Жовтоводської міської ради ОСОБА_3 є учнем 9-А класу. Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню сина, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку його природних здібностей, поважає гідність дитини. ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, контролює виконання сином уроків. Дитина постійно проживає з батьком. Мати, ОСОБА_2 мешкає в м.Одеса, окремо від ОСОБА_8 (а.с.10).
Відповідно до листа ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпорпетровській області від 30.07.2024 року ОСОБА_1 , згідно бази ІНПН «Цунамі», не притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.16).
На обліку у нарколога та психіатра позивач не перебуває, що підтверджується довідками від 16.03.2026 року, виданими КП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради (а.с.11).
Згідно акту обстеження умов проживання від 16.03.2026 року, складеного головним спеціалістом з юридичних питань ССД та головним спеціалістом ССД виконкому Жовтоводської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , проживають батько – ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 . Батько самостійно виховує дитину. Стосунки в сім`ї дружні, теплі. Наявні сімейні традиції, проведення спільного дозвілля та спільне святкування усіх свят. Квартира вмебльована, підключені всі комунікації. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Продукти харчування в достатній кількості (а.с.12).
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а також не надано доказів ухилення матері від участі у вихованні та утримання дитини. Навпаки, матеріали справи, а саме Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 15 серпня 2024 року №650 свідчить, що ОСОБА_2 постійно тримає зв`язок із сином та класним керівником, а тому приймає участь у його вихованні та виконує свої батьківські обов`язки відносно свого сина, її заяву про визнання позову суд розцінює критично як таку, що суперечить матеріалам справи та встановленим фактичним обставинам.
При цьому проживання матері ОСОБА_2 окремо не може бути підставою для встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, оскільки зазначене не перешкоджає матері спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. З пояснень позивача встановлено, що дитина спілкується з матір`ю засобами телефонного зв`язку.
Крім того, під час розгляду справи не встановлено, що мати дитини не здатна виконувати свої батьківські обов`язки чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно дитини.
За таких обставин, в задоволенні позову про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 160-161 СК України, ст.ст. 10, 88, 130, 197, 213,215, 224-228 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини – відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ