Справа № 638/11046/26
Провадження № 2-о/638/277/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Цвіри Д.М.,
за участю секретаря – Мажукіної Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харків, цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції,-
УСТАНОВИВ:
20.05.2026 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою, в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, якою просить суд: встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мелітополь Запорізької області.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 18 серпня 1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано у відділі РАЦС м. Мелітополя Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 1174 та присвоєне прізвище чоловіка « ОСОБА_3 ».
Заявник проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте була змушена виїхати з тимчасово окупованої території України.
Чоловік заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 23 № 200440091 від 28.01.2024 року, довідкою про смерть, виданою територіальним відділом РАЦС м. Мелітополь та Мелітопольського району управління РАЦС Запорізької області № С-01099 від 28.03.2024 та свідоцтвом про смерть від 28.03.2024 року, актовий запис № 170249900000100831005 виданим територіальним відділом РАЦС м. Мелітополь та Мелітопольського району управління РАЦС Запорізької області російської федерації.
Місце смерті чоловіка заявника- місто Мелітополь Запорізької області, - є тимчасово окупованою територією України відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року.
Натомість вищевказані документи не визнаються на території України та на їх підставі не реєструють факт смерті чоловіка та не видають відповідне свідоцтво.
У зв`язку з цим заявник не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ та свідоцтво про смерть, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Встановлення факту смерті необхідне заявнику для державної реєстрації смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , на території України та отримання відповідного свідоцтва про його смерть.

Ухвалою судді від 11.06.2026 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку окремого провадження.
В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила суд її задовольнити.
Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Вислухавши обґрунтування заяви, дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 викладені в її заяві, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судовим розглядом встановлено, що 18 серпня 1989 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано у відділі РАЦС м. Мелітополя Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 1174 та присвоєне прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб.
Відповідно до медичного свідоцтва про смерть серії 23 № 200440091 від 28.01.2024  ОСОБА_2 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Мелітополь Запорізької області.
Згідно з копії довідки про смерть № С - 01099 від 28.03.2024 року,  ОСОБА_2 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Джезказган Карагандинської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Мелітополь Запорізької області.
Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.
Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставо для одержання зазначених документів, що закріплено ч. 2 ст. 319 ЦПК України.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».
Суд зазначає, що на час смерті місто Мелітополь Запорізької області входить у перелік тимчасово окупованих територій, що визначені Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та території України 28 лютого 2025 року № 376 та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.
Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.
Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою ОСОБА_1 для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мелітополь Запорізької області, Україна.
Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст. 2, 4, 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 430 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції – задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мелітополь Запорізької області, Україна, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.
У відповідності до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.
Допустити негайне виконання рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, ЄДРПОУ 23320813, місце знаходження: 61057, м. Харків, пров. Людмили Гурченко, буд. 3-Е.

Суддя Д.М. Цвіра