КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 761/48211/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4847/2026 	Головуючий у суді першої інстанції - Фролова І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.
секретар Цалко Д.М.,
за участю:
позивачки ОСОБА_1 , 
представників позивачки ОСОБА_5.,ОСОБА_6., ОСОБА_2 , 
представника відповідача Ковалевського Є.В.,
третьої особи ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Боклаганич Н.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргиОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від09 червня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання незаконними дії та бездіяльності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратората витребування майна, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання незаконними дії та бездіяльності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та витребування майна, згідно з яким просила:
- визнати незаконними (протиправними) дії та бездіяльність відповідачів по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» та державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ допущені (вчинені) ними при здійсненні переоформлення права власності на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (код ЄДРПОУ 38004195) щодо об?єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1913316880000);
- визнати незаконними (протиправними) та скасувати рішення державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код ЄДРПОУ 42484787) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48658551 від 12 вересня 2019 року та записи державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код за ЄДРПОУ 42484787) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 33203444), про державну реєстрацію обтяжень (номер запису про обтяження: 33203463) та про іпотеку (номер запису про іпотеку: 33203476), вчинені державним реєстратором 12 вересня 2019 року щодо об`єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000);
- витребувати на користь позивачки ОСОБА_1 (у її власність) з незаконного володіння - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000), яка належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.08.2006 ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 31-93Х/08-2006И від 31 серпня 2006 року з АКІБ «УкрСиббанк».
Відповідно до умов Договору поруки від 31.08.2006 ОСОБА_1 виступила поручителем ОСОБА_3 та зобов`язалася відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед Кредитором у повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 31-93Х/08-2006И від 31 серпня 2006 року.
31.08.2006 ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, також було укладено Договір іпотеки № 31-93Х/08-2006И жилого приміщення від 31 серпня 2006 року з АКІБ «УкрСиббанк», як іпотекодержателем. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 102,30 кв.м., жилою площею - 63,20 кв.м.
18.07.2019 Позивачка отримала рекомендований лист № 05300 2326837 9 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому містилась вимога ТОВ «ФК «Вектор плюс» до неї від 03 липня 2019 року про усунення порушень основного зобов`язання (надалі - Вимога).
12.09.2019 на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюби Алли Євгеніївни право власності на об`єкт нерухомого майна - 3-х кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ "ФК "Вектор плюс".
Разом з тим, позивачка зазначала, що перехід права власності на належний їй предмет іпотеки відбувся незаконно, що призвело до порушення її прав, які підлягають захисту в судовому порядку.
Так, позивачка вказувала, що ТОВ "Вектор Плюс" не виконав вимоги п. 5.2 Договору іпотеки від 31.08.2006 та вимог ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", а саме не направив їй відповідного повідомлення про застосування застереження та обраний ним спосіб задоволення своїх вимог, як іпотекодержателя.
Зазначала, що державним реєстратором Коцюбою А.Є. не було перевірено факт надіслання ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як новим кредитором, претензій (вимоги) з приводу можливого боргу їй, як іпотекодавцю, та ОСОБА_3 , як позичальнику, і також не перевірено факт отримання ними цієї вимоги.
Також, зауважувала, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не виконав вимоги ч. 4 ст. 36 та ч. 5 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" щодо необхідності замовлення та проведення іпотекодержателем оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент оформлення іпотекодержателем свого права власності на предмет іпотеки.
У свою чергу, вартість предмета іпотеки, за якою іпотекодержатель оформляє на себе право власності на предмет іпотеки має значення при визначенні обсягу та розміру основного зобов'язання яке в такий спосіб (шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя) виконується іпотекодавцем, як майновим поручителем (погашається або зараховується).
Разом з тим, відповідач державний реєстратор Коцюба А.Є. на всі вищевказані порушення чинного законодавства з боку відповідача ТОВ "ФК "Вектор Плюс" уваги не звернула та не виконала вимоги Закону щодо перевірки документів, які подаються державному реєстратору для проведення державної реєстрації прав та обтяжень на предмет відповідності цих документів вимогам законів, чим допустила незаконну протиправну бездіяльність.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2025 позов задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48658551 від 12 вересня 2019 року та записи державного реєстратора Коцюби Алли Євгеніївни Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», м. Київ (код за ЄДРПОУ 42484787) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 33203444), про державну реєстрацію обтяжень (номер запису про обтяження: 33203463) та про іпотеку (номер запису про іпотеку: 33203476), вчинені державним реєстратором 12 вересня 2019 року щодо об`єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000).
Витребувано на користь ОСОБА_1 (у її власність) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1913316880000).
В частині позовних вимог до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюби Алли Євгенівни відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (код ЄДРПОУ 38004195) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 996 гривень 40 копійок (т. 10, а.с. 161-168).
27.03.2025 до суду першої інстанції надійшла заява представника третьої особи ОСОБА_3 - Боклаганич Н.А. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2025 заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Боклаганич РІ.А про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено (т. 10, а.с. 199-202).
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ "ФК "Вектор Плюс", посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а також відмовити у задоволенні заяви представника третьої особи про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що наявність або відсутність оцінки предмета іпотеки не впливає ані на право набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, ані на правомірність рішення державного реєстратора.
При цьому, сама оцінка була зроблена, що підтверджується матеріалами справи.
Також, вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання щодо наявності правових підстав та можливості здійснення перереєстрації права власності на спірну квартиру державний реєстратор мав встановити безспірність вимог ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як нового кредитора, до іпотекодавця, та безспірність вимог ТОВ "ФК "Вектор Плюс" до ОСОБА_3 , як до позичальника, адже на суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора чинним порядком державної реєстрації не покладено обов`язок з`ясовувати, чи є вимоги іпотекодержателя безспірними до іпотекодавця.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції зазначає про неврахуванням судом першої інстанції того, що представником третьої особи при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення не було дотримано порядку, встановленого ст. 141 ЦПК України, а надані ним документи не є належними доказами, які підтверджують понесення третьою особою витрат на професійну правничу допомогу.
Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що усі документи виготовлені та підписані третьою особою і її представником вже після прийняття судом рішення (т. 11, а.с. 1-8).
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 також звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині вирішення позовної вимоги щодо визнання незаконними (протиправними) дій та бездіяльності відповідачів по справі.
В обґрунтування вимог послалася на те, що позивачка самостійно формує свої позовні вимоги, такі права позивачки є її дискреційними повноваженнями, якими вона має право розпоряджатися вільно та на власний розсуд. 
Позивачка та її представники у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача ТОВ "ФК "Вектор Плюс" заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Представник відповідача ТОВ "ФК "Вектор Плюс" у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги позивачки заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Третя особа ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу позивачки підтримали та просили задовольнити. Щодо задоволення апеляційної скарги відповідача ТОВ ФК "Вектор Плюс" заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Відповідчка Коцюба А.Є. у судове засідання не з 'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутністю.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.
Враховуючи положення ч,2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2006 року ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року (надалі - Договір поруки) з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк», Банк, або Кредитор) (код ЄДРПОУ 09807750).
Відповідно до пункту 1 Договору поруки від 31.08.2006 року, ОСОБА_1 (надалі - Поручитель), виступила поручителем ОСОБА_3 (надалі - Позичальник) та зобов?язалася відповідати перед банком за виконання Позичальником усіх його зобов?язань перед Кредитором у повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту N? 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року (надалі - Кредитний договір).
Пунктом 2.2. Договору поруки від 31.08.2019 встановлено, що: «2.2. У випадку невиконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ своїх зобов?язань по КРЕДИТНОМУ ДОГОВОРУ КРЕДИТОР має право пред?явити свої вимоги безпосередно до ПОРУЧИТЕЛЯ, які є обов?язковими до виконання на 2 (другий) день з моменту невиконання своїх зобов?язань ПОЗИЧАЛЬНИКОМ по КРЕДИТНОМУ ДОГОВОРУ.».
Пунктом 2.4. Договору поруки від 31.08.2019 року передбачено, що: «2.4. ... ПОРУЧИТЕЛЬ вправі вимагати надання усіх підтверджуючих документів, що обгрунтовують вимоги КРЕДИТОРА до ПОЗИЧАЛЬНИКА, а також передачі інших прав, які забезпечують вказані вище зобов?язання (договір застави і т.інш.).».
31 серпня 2006 року ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем, також було укладено Договір іпотеки № 31-93X/08-2006И жилого приміщення від 31 серпня 2006 року (надалі - Договір іпотеки) з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як Іпотекодержателем.
Згідно пункту 1.1. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 1.4. цього Договору (надалі - Предмет іпотеки).
Відповідно до пункту 1.2. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов?язань ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту N 31-93X/08-2006И від 31 серпня 2006 року.
Предметом іпотеки згідно пунктів 1.4., 1.4.1., 1.4.2., 1.4.3. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року є трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 102,30 кв.м., жилою площею - 63,20 кв.м.
Предмет іпотеки належить позивачці на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серія НОМЕР_1 від 29 травня 2002 року, яке було видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 травня 2002 року № 979-С/К1, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності 31 травня 2002 року і записаного в реєстрову книгу за № 42047.
Пунктом 2.1.1. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року встановлено, що: «2.1.1. У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов?язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.».
Пунктом 2.1.2. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року встановлено, що: «У разі порушення Іпотекодавцем обов?язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов?язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.».
Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено у розділі 4. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року (Розділ 4. Звернення стягнення).
Пунктом 4.3. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року передбачено, що: "У випадках, зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2 цього договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає іпотекодавщю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку».».
Згідно пункту 4.4. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року у разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3. Іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Відповідно до пункту 4.6. Договору іпотеки від 31 серпня 2006 року: «Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя, здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку».
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2009 року по справі №2-548/2209 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 441 865,74 грн., судовий збір в розмірі 1 700, 00 грн., витрати на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього 1 443 595,74 грн.
Рішення набрало законної сили 16.08.2010.
08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за договорами, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 
31.05.2019 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК`Вектор Плюс" були укладені Договір № 1463/К про відступлення права вимоги та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С за реєстровим номером 5674, згідно з якими право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 10113530000 від 31.08.2006 та за Договором іпотеки № 31-93Х/08-2006И від 31.08.2006 перейшло до ТОВ "ФК "Вектор Плюс".
18.07.2019 позивачка отримала рекомендований лист від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому містилась вимога ТОВ «ФК «Вектор плюс» до неї від 03 липня 2019 року про усунення порушень основного зобов?язання.
Як зазначено у вказаній вимозі, ТОВ «ФК «Вектор плюс» придбало право вимоги заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту №10113530000, 31-93X/08-2006И від 31.08.2006 року на підставі Договору №1463/К про відступлення права вимоги від 31.05.2019 року, укладеного з АТ «Дельта Банк».
На підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 31.05.2019 ТОВ «ФК «Вектор плюс» також набуло прав Іпотекодержателя щодо нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,30 кв.м., житловою площею - 63,20 кв.м., що є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору.
Цим листом ТОВ "ФК "Вектор Плюс" вимагало сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 31.05.2012 року складає 357 714,9 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2019 року складає 9 612 719,75 грн., з яких: 153 072,95 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2019 року складає 4 113 464,02 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 204 641,95 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.05.2012 року складає 5 499 255,74 грн., - заборгованість за процентами.
Також, у порядку ст.ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку" ТОВ "ФК "Вектор Плюс" попередило ОСОБА_1 , що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку, ТОВ "ФК "Вектор Плюс" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку".
12.09.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Коцюбою А.Є., Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ, керуючись ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ "ФК "Вектор Плюс".
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором не було встановлено безспірність вимог ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як нового кредитора, до іпотекодавця та безспірність вимог ТОВ "ФК "Вектор Плюс" до ОСОБА_3 , як до позичальника, а також не було перевірено факт надіслання ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як новим кредитором, претензій (вимоги) з приводу можливого боргу ОСОБА_3 , як позичальнику, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцю, і не перевірено факт отримання цієї вимоги (дату отримання) іпотекодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_3 .
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність оцінки предмета іпотеки на день оформлення ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як іпотекодержателя, свого права власності на предмет іпотеки в позасудового порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про незаконність рішення державного реєстратора від 12.09.2019.
Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України "Про іпотеку".
Зокрема, частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
За змістом статті 36 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Частиною третьою статті 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
Тобто, передача іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки є умовою звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.
Якщо у законі і договорі по різному урегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, то застосовуються вимоги договору, якщо такі не протирічать закону чи не заборонені законом. У даному випадку однією із умов переходу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю була добровільна передача іпотекодавцем предмета іпотеки.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першої статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
За змістом статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.
При цьому, жоден із наведених нормативних актів не містить приписів про обов`язковість наявності звіту про оцінку майна саме на час вчинення реєстраційної дії. Звіт може бути складений і після переходу права власності до іпотекодержателя, проте повинен містити відомості про вартість майна саме на момент переходу права власності на нього.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ненадання ТОВ "ФК "Вектор Плюс" звіту про оцінку майна державному реєстратору є підставою для скасування державної реєстрації права власності на таке майно, адже хоча статтею 37 Закону України «Про іпотеку» і передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, проте Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 вчинення реєстраційної дії не ставив в залежність від наявності такої оцінки, а тому лише її відсутність не може бути єдиної підставою для відмови у вчинені реєстраційної дії та, відповідно, скасування рішення про державну реєстрацію. 
Право іпотекодавця може бути захищене шляхом пред`явлення позову про відшкодування різниці вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Також, як вже зазначалося вище, суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про те, що державним реєстратором при вчиненні реєстрації дії не було перевірено факт надіслання ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як новим кредитором, претензій (вимоги) з приводу можливого боргу ОСОБА_3 , як позичальнику, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцю, і не перевірено факт отримання цієї вимоги (дату отримання) іпотекодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_3 .
Разом з тим, як вбачається з копії матеріалів реєстраційної справи (т. 7, а.с. 69-127), ТОВ "ФК "Вектор Плюс" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було надано державному реєстратору копії вимог про усунення порушень основного зобов`язання від 03.07.2019, адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримала вимогу від ТОВ "ФК "Вектор Плюс" 18.07.2019. 
Поштовий конверт з адресою одрежувача ОСОБА_3 та адресою відправника ТОВ "ФК`Вектор Плюс" повернувся на адресу останнього з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". 
У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17, належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте, не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не дотримано вимог вищенаведених положень законодавства щодо необхідності надання державному реєстратору копій письмових вимог про усунення порушень, надісланих іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а також про те, що державним реєстратором не було перевірено факт надіслання ТОВ "ФК "Вектор Плюс" цих вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Також, колегія суддів зауважує, що державний реєстратор під час переходу права власності на предмет іпотеки (на підставі іпотечного застереження) не перевіряє безспірність вимог, а зобов'язаний лише перевірити наявність самого іпотечного застереження у договорі та дотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченої вищенаведеними вимогами законодавства.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння відсутні, адже позивачем не доведено неправомірності дій ТОВ ФК "Вектор Плюс" та державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації права власності на спірне майно.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора, позивачка посилалася на те, що вона самостійно формує свої позовні вимоги, такі права є її дискреційними повноваженнями, якими вона має право розпоряджатися вільно та на власний розсуд. 
Разом з тим, слід зазначити, що звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 ЦК України або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 40-41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, унаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке: порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. При цьому, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
У свою чергу, за змістом висновків, викладених у п. 31.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц, та постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 року у справі № 686/20502/16-ц, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано речове право на нерухоме майно.
Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду України у своїй постанові від 18.09.2018 року у справі № № 11-404апп18, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності.
Тобто, виходячи з вищенаведеного, а також зважаючи на предмет спору та обставини справи, у даному випадку спір пов`язаний з реалізацією іпотекодержателем своїх прав на предмет іпотеки, процедура якої передбачає їх здійснення лише за участю державного реєстратора, дії якого, в свою чергу, оскаржуються опосередковано через неправомірність дій іпотекодержателя. Відтак, у вказаних спорах державний реєстратор не є належним відповідачем.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
З урахуванням того, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2025, яка фактично є додатковим рішенням, яке є невід`ємною частиною рішення у справі та якою вирішено питання про стягнення з ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на користь третьої особи ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу, також належить скасувати.
При цьому, у даному випадку колегія суддів вважає за можливе не надавати відповіді на доводи відповідача щодо незаконності вказаної ухвали, адже, з урахуванням того, що суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі, підстав для стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, передбачених ст. 141 ЦПК України, не має.
Водночас, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та залишення без задоволення апеляційної скарги позивачки, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з останньої на користь ТОВ "ФК "Вектор Плюс" підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3915 грн. 60 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс" - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Державного реєстратора Коцюби Алли Євгенівни Комунального підприємства "Реєстраційне бюро", треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання незаконними дій та бездіяльності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та витребування майна - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (код ЄДРПОУ 38004195, місцезнаходження: м. Київ, пр-т Є. Бандери, 28-А) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3915 (три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 17 липня 2026 року.
Суддя-доповідач
В.А. Шебуєва
О.В. Кафідова