Справа № 275/215/26

З А О Ч Н Е   Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді   О. С. Данилюк,
за участю секретаря судового засідання   Марієвської Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у с-щі Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, у відповідності до умов якого, а саме п. 1.2 відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у розмірі 257 022 гривні, що було еквівалентно згідно комерційного курсу долару США, встановленого АТ КБ «Приватбанк» на дату підписання договору, 6 650 доларам США, про що відповідач підписав складену у письмовому вигляді боргову розписку з зобов`язанням повернути вказані кошти до 04.01.2025 року. Аналогічне твердження міститься у п. 2.1.Договору позики від 05.01.2024.
Позивач зазначив, що у відповідності до п. 3.3. договору позики позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у національній валюті України за комерційним курсом долара США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» на дату платежу. Тобто у разі зміни комерційного курсу продажу долару США, встановленого АТ КБ «Приватбанк», сума позики, яка підлягає поверненню у гривнях, коригується пропорційно такій зміні курсу.
Як вказав позивач, станом на дату складання позовної заяви, а саме на 11.02.2026 р., пряма заборгованість відповідача перед позивачем складає: 6 650 дол. США х 43, 28 (комерційний курс долара США в АТ КБ «Приватбанк») = 287 812 (двісті вісімдесят сім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 00 коп.
Після спливу строку повернення грошових коштів відповідач грошові кошти не повернув та перестав виходити на зв`язок. У зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання відповідачем позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення переданих в борг грошових коштів в розмірі 287 812 гривень 00 коп., що еквівалентно згідно комерційного курсу долара США, встановленого АТ КБ «Приватбанк» на дату підписання Договору 6 650 доларів США.
Крім того позивач зазначив, що у відповідності до п. 5.3 договору позики від 05.01.2024р., а саме п. 5.3. договору, у разі порушення позичальником строків повернення позики та/або її частини, позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 1% від суми простроченого та належного до сплати чергового платежу за кожен день прострочення, який нараховується, починаючи з шостого робочого дня від дати чергового платежу, встановленого у додатку 1 до цього договору. У разі погашення позики в п`ятиденний строк, штрафні санкції у вигляді пені не застосовуються до позичальника.
Проте, як вказав позивач, незважаючи на положення договору, пеня не може перевищувати встановлені законом межі, які залежать від типу зобов`язання. За загальним правилом (грошові зобов`язання) - це подвійна облікова ставка НБУ. Саме тому позивач взяв до розрахунку подвійну облікову ставку НБУ, яка через несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем складає 29 870, 89 грн.
Крім того позивач зазначив, що у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому у відповідності до проведеного розрахунку сума нарахованих процентів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, складає 8 661, 28 грн.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 05.11.2024 р. в сумі 287 812 гривень 00 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 29 870 гривень 89 коп., 3% річних за користування коштами у розмірі 8 661 гривню 28 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 263 гривні 45 коп.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.03.2026 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.05.2026 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу було призначено до розгляду в судовому засіданні.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовими повідомленнями, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши подані письмові докази, прийшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 05 січня 2024 року між сторонами у справі позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 257 022 гривні 00 коп., що еквівалентно згідно комерційного курсу, встановленого АТ КБ «Приватбанк» на дату підписання цього договору, 6 650 доларів США, які зобов`язався повернути позикодавцю у повному обсязі в строк до 04.01.2025 року включно (а.с. 40-42).
Згідно п. 2.2. договору повернення позики здійснюється відповідно до графіку, наведеному в додатку № 1 до цього договору; згідно п. 2.3. договору перший платіж за позикою позичальник зобов`язується здійснити до 04.02.2024 року включно.
За умовами договору позика є безвідсотковою (п. 1.3. договору).
У відповідності з п.п. 3.1, 3.2. договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику суму позики у повному розмірі в момент підписання цього договору. Факт надання позики засвідчується підписанням позичальником даного договору, письмової розписки до даного договору та свідчить про отримання суми позики у повному обсязі, а також відсутність у позичальника претензій щодо якості та кількості переданих йому коштів.
П. 3.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у національній валюті України за комерційним курсом долара США, встановленого АТ КБ «Приватбанк» на дату платежу. Тобто у разі зміни комерційного курсу продажу долару США, встановленого АТ КБ «Приватбанк», сума позики, яка підлягає поверненню у гривнях, коригується пропорційно такій зміні курсу.
Відповідно до п. 3.6. договору факт повернення позики або її частини засвідчується розпискою позикодавця та/або його представника.
Згідно з розпискою від 05.01.2024 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошову суму в розмірі 257 022 гривні, що еквівалентно згідно комерційного курсу долара США, встановленого АТ КБ «Приватбанк» на дату підписання цього договору, 6 650 доларів США, у відповідності та на виконання умов договору позики від 05.01.2024 року, укладеного між сторонами цієї розписки, та зобов`язався повернути борг в строк до 04.01.2025 року (а.с. 43).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Частина 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Судом встановлено, що розписка від 05.01.2024 року містить умову про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов`язання їх повернути у визначений в ній строк.
У відповідності до ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Станом на дату розгляду справи оригінал розписки від 05.01.2024 року наданий суду та знаходиться в матеріалах даної цивільної справи, що за правилами ст. 545 ЦК України свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу.
Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджують боргове зобов`язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.
З матеріалів справи вбачається, що остаточний строк повернення позики згідно розписки від 05.01.2024 року визначений до 04.01.2025 року.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто до 04.01.2025 року, відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору позики від 05.01.2024 року. 
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми за основним боргом є обґрунтованими, та сума боргу за договором позики від 05.01.2024 року в розмірі 287 812 гривень, яка розрахована позивачем, виходячи з положень п. 3.3. договору позики, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача пені та 3% річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З договору позики від 05.01.2024 року, зокрема, п. 5.3. договору, випливає, що у разі порушення позичальником строків повернення позики та/або її частини позичальник сплачує на користь позикодавця пеню в розмірі 1% від суми простроченого та належного до сплати чергового платежу за кожен день прострочення, який нараховується, починаючи з шостого робочого дня від дати чергового платежу, встановленого у додатку № 1 до цього договору; згідно п. 5.4. договору позикодавець вправі застосувати додаткові штрафні санкції до позичальника у розмірі 1% від загальної суми позики у випадку порушення останнім будь-якого з пунктів даного договору та/або його невиконання, а позичальник зобов`язаний їх сплатити у повному обсязі.
Також ч. 2 ст. 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на території України уведено воєнний стан, який останній раз продовжений Указом Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача не підлягає стягненню пеня в розмірі 29 870 грн. 89 коп., а також 3% річних в сумі 8 661 грн. 28 коп., тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 878 грн. 13 коп., виходячи з розрахунку: 287 812 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3 263 грн. 45 коп. (сума сплаченого судового збору) / 326 344 грн. 10 коп. (розмір заявлених позовних вимог).
На підстав викладеного, ст.ст. 22, 23, 524, 526, 527, 533, 536, 1046-1048, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 05.01.2024 року в розмірі 287 812 (двісті вісімдесят сім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 00 копійок та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 878 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні 13 копійок, а всього 290 690 (двісті дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто) гривень 13 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя        О. С. Данилюк